ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року                                                                                     Справа № 902/1084/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Бучинська Г.Б. 

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:
від органу прокуратури - Ковальчук І.Л.
відповідача 1 - Сінкевич Л.О.
відповідача 2 - не з`явився
відповідача 3 - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Вінницької окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 28.10.2022, повний текст складено 31.10.2022, у справі №902/1084/22 (суддя Яремчук Ю.О.)
за позовом Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави
до Вінницької міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітеком"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВМ Агроінвест"
про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними договорів купівлі-продажу землі, повернення земельних ділянок

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 28.10.2022 у справі №902/1084/22 відмовлено у задоволенні заяви заступника керівника Вінницької окружної прокуратури про забезпечення позову.
Не погоджуючись із винесеною судом першої інстанції ухвалою заступник керівника Вінницької окружної прокуратури звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 28.10.2022 у справі №902/1084/22 та ухвалити нову ухвалу, якою заяву про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.
Апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не надано оцінки щодо: 
- можливості нинішнього власника спірних ділянок (ТОВ "АВМ Агроінвест") їх відчужити (судом не взято до уваги, що ділянки вже продавались); 
- наявності оголошення про оренду та продаж приміщень майбутнього торговельного центру (інформація висвітлена в ЗМІ та зверненні до містян); 
- оголошення про продаж і оренду із зазначенням телефону для контактів розміщено за місцем розташування ділянок, про що зазначено в публікаціях ЗМІ;
- можливості забудови на підставі містобудівних умовах та обмежень на проектування торговельного центру на спірних ділянках, наданих рішенням Bінницької міської ради від 08.07.2021 №1671.
Окрім того вказує, що на час розгляду вказаної справи в суді, існує об`єктивна можливість зведення на спірних земельних ділянках торговельного центру, що у разі задоволення позову істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених та оспорюваних прав або інтересів держави - територіальної громади, а саме - позбавить територіальну громаду міста Вінниці можливості ефективного використання спірних земельних ділянок в інтересах територіальної громади та призведе до необхідності в подальшому звернення з позовами про знесення збудованої будівлі.
Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №902/1084/22/6072/22 від 09.11.2022 матеріали оскарження ухвали №902/1084/22 витребовувались із Господарського суду Вінницької області. 15.11.2022 матеріали оскарження ухвали №902/1084/22 надійшли до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Вінницької окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Вінницької області області від 28.10.2022 у справі №902/1084/22; розгляд апеляційної скарги призначено на 06.12.2022 об 15:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №1.
Запропоновано відповідачам у строк до 02.12.2022 надати суду відзив на апеляційну скаргу та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Також роз`яснено сторонам по справі право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції згідно з правилами статті 197 Господарського процесуального кодексу України.
Копія ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.112022 направлена сторонам на їх електронні адреси, відомості про які наявні в матеріалах справи (а.с. 207).
30.11.2022 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Вінницької міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу керівника Вінницької окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 28.10.202 у справі №902/1084/22 в якому остання вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (а.с. 211-216).
Відповідачі - 2, 3 процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №902/1084/22 у складі: головуючий суддя Розізнана І.В, суддя Бучинська Г.Б., суддя Грязнов В.В.
Розпорядженням керівника апарату суду №01-05/656 від 05.12.2022, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Грязнова В.В., відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 19, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.5 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №902/1084/22.
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №902/1084/22 у складі: головуючий суддя Розізнана І.В, суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б.
В судове засідання 06.12.2022 з`явились прокурор, яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі та представник відповідача-1, яка заперечила доводи, викладені в апеляційній скарзі та надали усні пояснення щодо суті спору.
Відповідачі - 2, 3 повноважних представників в судове засідання не направили.
Відповідно до норм ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, оскільки визначальним є не явка представників, а достатність матеріалів справи для ухвалення рішення у справі.
Згідно з ст.ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.
25.10.2022 Заступник керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Вінницької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітеком" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВМ Агроінвест" про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними договорів купівлі - продажу землі, повернення земельних ділянок.
В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначив, що Вінницькою міською радою незаконно надано у власність (без проведення аукціону) земельні ділянки комунальної власності по просп. Коцюбинського, 13-А та 13-Б, що у м. Вінниця площею 0,2175 га кадастровий номер 0510100000:03:002:0156 та 0,2307 га кадастровий номер 0510100000:03:002:0155. 
За доводами прокурора, рішення Вінницької міської ради, яким передано у приватну власність зазначені ділянки на неконкурентних засадах для нового будівництва потребує визнання незаконним та скасування, договори купівлі-продажу землі визнанню недійсними та повернення земельних ділянок у комунальну власність.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 31.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №902/1084/22, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 28.11.2022.
Одночасно з поданням позовної заяви прокурором подано заяву про забезпечення позову у справі в якій останній просив суд забезпечити позов шляхом:
- накладення арешту на земельні ділянки площею 0,2175 га, кадастровий номер 0510100000:03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А м. Вінниця та 0,2307 га, кадастровий номер 0510100000:03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б м. Вінниця;
- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "АВМ Агроінвест" (код ЄДРПОУ 44370994, м. Вінниця, вул. Шевченка, 5А, 21036) та будь-яким іншим особам, з якими укладено договори про здійснення підготовчих, вишукувальних, будівельних та інших робіт на земельних ділянках площею 0,2175 га, кадастровий номер 0510100000:03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А м. Вінниця та 0,2307 га, кадастровий номер 0510100000:03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б м. Вінниця, вчиняти будь-які дії щодо проведення підготовчих, вишукувальних, будівельних та інших робіт з будівництва торговельного центру з підземним паркінгом;
- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "АВМ Агроінвест" (код ЄДРПОУ 44370994, м. Вінниця, вул. Шевченка, 5А, 21036) здійснювати будь-які дії із земельними ділянками площею 0,2175 га, кадастровий номер 0510100000:03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А м. Вінниця та 0,2307 га, кадастровий номер 0510100000:03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б м. Вінниця.

Обґрунтовуючи таку заяву прокурор зазначає, що відповідно до чинного законодавства на Вінницьку міську раду, як орган, уповноважений державою здійснювати правомочності власника землі від імені та виключно в інтересах територіальної громади, покладено повноваження передавати земельні ділянки комунальної власності у користування відповідно до Земельного кодексу України (ст. 9 Земельного кодексу України).
Так, прокурором стверджується, що 16.08.2022 в порядку ст. 214 КПК України на підставі матеріалів Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області, які надійшли на адресу окружної прокуратури по факту порушення вимог земельного та будівельного законодавства під час будівництва торгового центру в м. Вінниця, проспект Коцюбинського, 13, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 42022022110000511 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. За наслідками розгляду колективного звернення ОСОБА_1 та інших щодо будівництва торгового центру по проспекту Коцюбинського у м. Вінниці, опрацювання інтернет-ресурсу "20 хвилин" встановлено, що забудова земельних ділянок перед Центральним ринком торгівельним центром викликала протест у жителів м. Вінниці, які зазначають про можливе незаконне вибуття земельних ділянок з комунальної власності територіальної громади м. Вінниці.
Крім того, було встановлено, що виконком Вінницької міської ради рішенням від 8 липня 2021 року № 1671 надав ТОВ "АВМ Агроінвест" вихідні дані містобудівних умов та обмежень на проектування торговельного центру з підземним паркінгом по проспекту Коцюбинського, б/н в місті Вінниці.
На даний час власником ділянок є ТОВ "АВМ Агроінвест". Ділянки огороджено парканом, на огорожі наявне оголошення про оренду і продаж приміщень та візуалізація торговельного центру в чотири поверхи.
Наведене свідчить про вчинення активних дій, спрямованих на будівництво на вказаних земельних ділянках торговельного центру, тому за доводами прокурора на час розгляду вказаної справи в суді, існує об`єктивна можливість зведення на спірних земельних ділянках торговельного центру, що у разі задоволення позову істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених та оспорюваних прав або інтересів держави - територіальної громади, а саме - позбавить територіальну громаду міста Вінниці можливості ефективного використання спірних земельних ділянок в інтересах територіальної громади та призведе до необхідності в подальшому звернення з позовами про знесення збудованої будівлі.
Господарський суд Вінницької області, розглянувши заяву заступника керівника Вінницької окружної прокуратури про забезпечення позову, дійшов висновку про відмову в її задоволенні, зазначивши, що матеріали позову та заяви про забезпечення позову не містять доказів на підтвердження здійснення TOB "АВМ Агроінвест" заходів із будівництва об`єкту на спірних земельних ділянках саме станом на момент подання заступником керівника Вінницької окружної прокуратури даної позовної заяви та заяви про забезпечення позову; не надано доказів намірів здійснити поділ земельної ділянки з боку ТОВ "АВМ Агроінвест"; прийняття судом обмежувальних заходів за відсутності належних доказів можливості утруднення виконання рішення суду у разі їх невжиття, фактично матиме наслідком втручання у права ТОВ "АВМ Агроінвест" як власника та законного на даний час користувача земельних ділянок.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції керівник Вінницької окружної прокуратури звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку ухвалі суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Господарський процес є різновидом юридичної діяльності, яку регулюють норми господарського процесуального права, тобто встановлена нормами процесуального права форма діяльності господарських судів, яка спрямована на захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів суб`єктів господарювання.
Предметом господарського процесу як форми діяльності суду є господарські спори або інші справи віднесені до компетенції господарських судів Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами. Установлений нормами господарського процесуального права порядок порушення процесу, підготовки справи до розгляду, розгляду й вирішення справ, оскарження і перегляду рішень господарського суду, а також виконання рішень господарського суду є процесуальною формою.
В господарському процесі суд, сторони, інші учасники можуть здійснювати ті дії, які передбачені господарськими процесуальними нормами. Роль і значення процесуальної форми полягає в тому, щоби забезпечити захист існуючих прав суб`єктів господарювання та гарантувати винесення законних і обґрунтованих рішень. Господарський процес являє собою єдність процесуальних прав і обов`язків господарського суду, сторін та інших учасників процесу.
Процесуальна форма є нормативно встановленим порядком здійснення правосуддя.
Здійснення процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків повинно відбуватися згідно з порядком, встановленим господарським процесуальним законодавством.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень ст. 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1- 9 цієї частини.
Частинами 1, 3 статті 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
За змістом ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали у справі, 25.10.2022 Заступник керівника Вінницької окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Вінницької області із заявою про забезпечення позову і просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:
- накладення арешту на земельні ділянки площею 0,2175 га, кадастровий номер 0510100000:03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А м. Вінниця та 0,2307 га, кадастровий номер 0510100000:03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б м. Вінниця;
- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "АВМ Агроінвест" (код ЄДРПОУ 44370994, м. Вінниця, вул. Шевченка, 5А, 21036) та будь-яким іншим особам, з якими укладено договори про здійснення підготовчих, вишукувальних, будівельних та інших робіт на земельних ділянках площею 0,2175 га, кадастровий номер 0510100000:03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А м. Вінниця та 0,2307 га, кадастровий номер 0510100000:03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б м. Вінниця, вчиняти будь-які дії щодо проведення підготовчих, вишукувальних, будівельних та інших робіт з будівництва торговельного центру з підземним паркінгом;
- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "АВМ Агроінвест" (код ЄДРПОУ 44370994, м. Вінниця, вул. Шевченка, 5А, 21036) здійснювати будь-які дії із земельними ділянками площею 0,2175 га, кадастровий номер 0510100000:03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А м. Вінниця та 0,2307 га, кадастровий номер 0510100000:03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б м. Вінниця.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Забезпечення позову визначається, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, має тимчасовий характер і діє до закінчення розгляду справи по суті заявлених вимог.
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність заходу забезпечення позову.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
З висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 25.05.2018 у справі №916/2786/17, та положень ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч. 2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарським процесуальним кодексом України).
Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Місцевий господарський суд, дослідивши та надавши оцінку матеріалам заяви про забезпечення позову зазначив, що матеріали позову та заяви про забезпечення позову не містять доказів на підтвердження здійснення ТОВ "АВМ Агроінвест" заходів із будівництва об`єкту на спірних земельних ділянках саме станом на момент подання заступником керівника Вінницької окружної прокуратури даної позовної заяви та заяви про забезпечення позову.
З наявних у справі доказів неможливо встановити факт проведення будівельних робіт відповідачем ТОВ "АВМ Агроінвест"    на даний час. Наразі, намірів здійснити поділ земельної ділянки з боку ТОВ "АВМ Агроінвест" до справи не подано.
Суд першої інстанції врахував, що прийняття судом обмежувальних заходів за відсутності належних доказів можливості утруднення виконання рішення суду у разі їх невжиття, фактично матиме наслідком втручання у права ТОВ "АВМ Агроінвест" як власника та законного на даний час користувача земельних ділянок та зазначив, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами доцільність та необхідність забезпечення позову, їх адекватність, співмірність із заявленими позовними вимогами, а тому відмовив у задоволенні заяви.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки вважає, що заявником належним чином не обґрунтовано та не подано достатньо доказів на підтвердження того, яким чином не вжиття заходів забезпечення позову в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду за позовом заявника, за умови його задоволення. У заяві про забезпечення позову викладені лише припущення та побоювання заявника щодо ймовірності вчинення відповідачем заходів, які ускладнять або унеможливлять виконання судового рішення.
Апеляційний господарський суд, зважаючи на вищевикладені обставини в заяві про забезпечення позову, проаналізувавши іх в сукупності, приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, що відповідач вчиняє будь-які дії, направлені на відчуження земельних ділянок, оформляє документацію на їх поділ, а також вживає інших заходів, які можуть утруднити виконання рішення суду в майбутньому.
Отже, з поданих заявником матеріалів до суду першої інстанції убачається, що останні не містять будь-яких доказів на підтвердження доводів заявника. Разом з тим, жодних обґрунтованих причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечувати позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем не надано.
Враховуючи те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника і при цьому ним не обґрунтовано належним чином необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, не надано до суду першої інстанції жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-78 ГПК України в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення господарського суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, Господарський суд Вінницької області дійшов вірного висновку про відмову  в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення.
На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
     
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу керівника Вінницької окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 28.10.2022 у справі №902/1084/22 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Вінницької області області від 28.10.2022 у справі №902/1084/22 - без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 287-291 ГПК України.
3. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області області від 28.10.2022 у справі №902/1084/22 повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "12" грудня 2022 р.

Головуючий  суддя                                                                      Розізнана І.В. 

Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.