ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/4717/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року                                                                                     м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача:                                                                                                                            Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Кобаля М.І., Костюк Л.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування  наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ НП в Чернігівській області), в якому просить:
- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 13.06.2022 року № 489 в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ на лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області;
- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 28.06.2022 року № 318 о/с «по особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1  ст.77 Закону України "Про Національну поліцію";
- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області з 30.06.2022;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівської області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.06.2022 року до дня поновлення на посаді;
- постанову в частині стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць та поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області звернути до негайного виконання. 
Також позивач просить вирішити питання щодо стягнення судових витрат.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено, не погоджуючись з чим позивач звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 14 вересня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми процесуального права.
Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність обставин порушень вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції в частині безпідставної відсутності на службі та невиконання службових обов`язків під час воєнного стану на території України, зокрема на території дислокації підрозділу, не врахував, що під час бойових дій на території м. Чернігова не було мобільного зв`язку, електропостачання, не працював транспорт, було відсутнє сполучення з містом, а Чернігів знаходився в окупації. Зазначені обставини перешкоджали виконувати службові обов`язки.
Посилаючись на такі та інші обставини, позивач просить задовольнити апеляційну скаргу.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року, відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Від відповідача письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних у ній матеріалів в порядку письмового провадження. 
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції  Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області.
Наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 №595,  на підставі доповідної записки начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області щодо інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції  Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, лейтенанта поліції ОСОБА_1 .
За наслідками службового розслідування та зібраних матеріалів складено висновок службового розслідування, який затверджений 11.06.2022 начальником ГУНП в Чернігівській області В. Нідзельським.
Проведеним службовим розслідуванням встановлено факт грубого порушення службової дисципліни, невиконання посадових (функціональних) обов`язків,  в частині самоусунення з 26.02.2022  від виконання службових обов`язків, як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема на території Чернігівської області, не виконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області  та Національної поліції України, а також самовільного залишення, без будь-якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу (м. Чернігів) лейтенантом поліції ОСОБА_1 та Дисциплінарна комісія ГУНП в Чернігівській області  рекомендувала за недотримання вимог статей 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України,  статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом начальника ГУНП в Чернігівській області  В. Нідзельським від 13.06.2022 №489 лейтенанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни, невиконання посадових (функціональних) обов`язків, недотримання вимог статей 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України,  статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції у частині самоусунення  з 26.02.2022  від виконання службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема на території Чернігівської області, не виконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області  та Національної поліції України, а також самовільного залишення, без будь-якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу (м. Чернігів).
Даний вид стягнення реалізований наказом начальника ГУНП в Чернігівській області В. Нідзельським від 28.06.2022 №318 о/с, яким позивача з 29.06.2022 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1  статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»  (а.с. 28).
Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 14 вересня 2022 року колегія суддів виходить з того, що відповідно до частини першої  статті 8 Закону України «Про Національну поліцію»  поліція діє виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України.
Згідно пунктів 1-3 частини першої  статті18 Закону України «Про Національну поліцію»  поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень  Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Згідно з частиною першою  статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII  (далі - Закон №580-VIII) у своїй діяльності поліція керується  Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до  Конституції  та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частин першої-другої  статті 19 Закону №580-VIII  у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. 
Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ  затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським  Конституції  і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Відповідно до частин першої - шостої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед  законом  незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
У висновку за результатами службового розслідування, у том числі, зазначаються: причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Аналогічні положення закріплені і у Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807 (далі  Порядок).
Крім того вказаним Порядком передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Як вбачається з наявних у справі матеріалів, наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 №595,  на підставі доповідної записки начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області призначено проведення службового розслідування за фактами відсутності на службі та невиконання службових обов`язків окремими поліцейськими структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, зокрема, щодо інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції  Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, лейтенанта поліції ОСОБА_1 .
За наслідками службового розслідування та зібраних матеріалів складено висновок службового розслідування, який затверджений 11.06.2022 начальником ГУНП в Чернігівській області В. Нідзельським.
Проведеним службовим розслідуванням встановлено факт грубого порушення службової дисципліни, невиконання посадових (функціональних) обов`язків,  в частині самоусунення з 26.02.2022  від виконання службових обов`язків, як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема на території Чернігівської області, не виконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області  та Національної поліції України, а також самовільного залишення, без будь-якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу (м. Чернігів) лейтенантом поліції Імановим Ельвіном Мамедага Огли та Дисциплінарна комісія ГУНП в Чернігівській області  рекомендувала за недотримання вимог статей 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України,  статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції притягнути останнього  до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що належних та допустимих доказів відсутності його на робочому місці відповідачем не встановлено під час службового розслідування, що 24.02.2022, після оголошення бойової тривоги по ГУНП в Чернігівській області, о 04:40 год прибув до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області за адресою м. Чернігів, вул. Старобілоуська 4а, де отримав табельну вогнепальну зброю ПМ ТУ 0557 та набої до неї. Згідно графіка чергувань СПДН ВП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, 25.02.2022 перебував на добовому чергуванні. Після добового чергування ніяких вказівок від керівництва не надходило, зв`язку з керівництвом не було. В подальшому підтримував зв`язок з колегами, знаходився вдома разом з родиною. 18.03.2022, після постійних авіаударів, бомбардувань та обстрілів м. Чернігів, внаслідок чого було пошкоджено за вищевказаним місцем проживання вікна та всі комунікаційні мережі необхідні для життя, а також тяжкою хворобою батька, позивач прийняв рішення евакуювати родину до більш безпечного місця для збереження їх життя та здоров`я, а саме: до Львівської області. До Дрогобицького району Львівської області прибули 20.03.2022. Надалі 21.03.2022 позивач з`явився до ГУНП в Львівській області для реєстрації та постановки на облік (на підставі наказу Голови Національної поліції України від 10.03.2022 року № 190, про який дізнався з мережі інтернет). При цьому, звернувшись до управління кадрового забезпечення ГУНП в Львівській області, останні зв`язавшись з УКЗ ГУНП Чернігівської області, зареєстрували, однак в постановці на облік та залученні до служби відмовили. Можливості повернутися до м. Чернігова не було, оскільки в ніч з 23.03.2022 на 24.03.2022 автомобільний міст через річку Десна було зруйновано.
Оцінюючи такі доводи апелянта, колегія суддів ставиться до них критично та виходить з того, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої  статті 106 Конституції України,  Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.
Відповідно до наказу Національної поліції України від 23.02.2022 №171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності» особовий склад Головного управління Національної поліції в Чернігівській області переведено на посилений варіант службової діяльності.
За статтею 24  Закону №580 у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Відтак, всі поліцейські з 24.02.2022 зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу, та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдання щодо захисту, пов`язані із захистом територіальної цілісності України.
Разом з тим, обставини справи та наявній у ній матеріали свідчать про те, що з 26.02.2022 позивач був відсутній на робочому місці за адресою місця дислокації підрозділу, де служив або інших визначених місць для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем як в позові так і письмових поясненнях, наданих ним під час  службового розслідування.
Отже, колегія суддів вважає доведеним факт самоусунення позивача з 26.02.2022 від виконання  службових обов`язків у період воєнного стану в Державі, а відтак, висновок відповідача про відсутність ОСОБА_1 на службі без поважних причин, у період з 26.02.2022 на думку колегії суддів, є обґрунтованим, а оскаржувані накази правомірними.
Суд відхиляє посилання позивача на відсутність належних та допустимих доказів в матеріалах службової перевірки щодо не перебування його на робочому місці, оскільки  позивач власноручно в письмових поясненнях від 26.05.2022, наявних в матеріалах службового розслідування,  сам підтверджує факт, що з 26.02.2022 безпосередньо знаходився вдома з сім`єю, а  з 20.03.2022 перебував безпосередньо на території міста Львів.
Навіть після евакуації сім`ї до Львівської області у позивача зберігалася  можливість повернутися до міста Чернігів, однак він нею не скористався та залишився у м. Львів.
Відтак, невихід позивача на службу з 26.02.2022,  неприбуття позивача у подальшому, після евакуації сім`ї,  до місця дислокації підрозділу, в якому служив (місто Чернігів),  тобто до місця несення служби, свідчить про безвідповідальне ставлення останнього до долі тих осіб, які залишались на території міста Чернігова та які опинились у безпорадному стані, потребуючи надання допомоги після обстрілів, переміщення в укриття до та під час бомбардувань території Чернігова, супроводу поранених, надання гуманітарної допомоги тощо, в тому числі і до своїх колег, які залишилися в місті Чернігові та виконували свої обов`язки.
Позивач не надав достатніх та переконливих доказів того, що його сім`я опинилась у безпорадному стані або стані небезпечному для життя та здоров`я, відтак не могла самостійно виїхати за межі міста Чернігова.
Отже хоча рішення про виїзд було прийняте позивачем саме у зв`язку з військовою збройною агресією РФ проти України, зазначене не є для поліцейського поважною причиною для самовільного залишення місця служби.
Відповідно до  статті 37 Закону України «Про запобігання корупції»,  Закону України «Про Національну поліцію», з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України,  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за №1576/29706, затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила).
Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил встановлено, що останні поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України.
Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Порушення позивачем зазначених приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава.
Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися  Конституції  та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).
Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 по справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте  здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Пунктом 7 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Відповідно до частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень як звільнення зі служби в поліції.
Пунктом 6 частини першої статті 77  Закону №580  встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Матеріалами справи підтверджується факт грубого порушення службової дисципліни, невиконання посадових (функціональних) обов`язків,  в частині самоусунення позивача з 26.02.2022  від виконання службових обов`язків, як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема на території Чернігівської області, не виконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області  та Національної поліції України, а також самовільного залишення без будь-якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу (м. Чернігів).
У підсумку висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому колегія суддів вважає виправданою позицію відповідача, а оскаржувані накази вважає правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення - співмірним до вчиненого проступку.
Стосовно процесуальних порушень, на яких наполягає апелянт, то судова колегія зазначає, що упродовж розгляду справи в суді першої інстанції сторона позивача мала усі можливості, передбачені процесуальним законодавством, для представлення та відстоювання своєї позиції у справі, у тому числі щодо ознайомлення з матеріалами справи, подання заяв, клопотань та інших процесуальних дій. 
У підсумку судова колегія не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції від 14 вересня 2022 року, аргументи та доводи апелянта не спростовують висновків суду та не вказують на наявність порушень норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.      
Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, вірно застосовано норми матеріального та процесуального права.   
У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року - без змін.        
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №620/4717/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач                                                                                                                                                                  О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                                            М.І. Кобаль

                                                                                                            Л.О. Костюк