УХВАЛА
24 жовтня 2022 року 
м. Київ
справа № 400/2325/19
адміністративне провадження № К/990/27572/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Соколова В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі №400/2325/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 21 червня 2019 року №712 в частині попередження про неповну службову відповідність підполковника поліції ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 21 червня 2019 року №240 о/с в частині увільнення від посади заступника начальника Снігурівського ВП підполковника поліції ОСОБА_1 та зарахування у розпорядження ГУНП; визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 26 червня 2019 року №746 в частині звільнення зі служби підполковника поліції ОСОБА_1 , визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 15 липня 2019 року №271о/с в частині звільнення зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 ; поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Снігурівського відділу поліції Управління; стягнути з Управління на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та судові витрати.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року, залишеним без мін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2020 року, відмовлено в задоволенні позову. 
05 листопада 2021 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року у справі № 400/2325/19 за нововиявленими обставинами.
Не погодившись із оскаржуваними судовими рішеннями, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою. 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Частиною другою статті 328 КАС України визначено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
За приписами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
В обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження скаржник зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо порядку розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без проведення судового засідання. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 400/2325/19 розглянуто в порядку письмового провадження. 
Наведене свідчить, що позивач оскаржує постанову суду апеляційної інстанції в частині розгляду її у письмовому провадженні.
Варто зауважити, що суд касаційної інстанції не має можливості встановити вказані обставини на стадії вирішення питання щодо відкриття касаційного провадження.
Натомість до касаційної скарги скаржник не додав доказів (щодо заявленого клопотання про розгляд справи за його участю), які б дали підстави для висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.
Суд зауважує, що в попередній ухвалі Верховного Суду від 02 вересня 2022 року про повернення касаційної скарги скаржнику надавалися вичерпні роз`яснення щодо зазначення підстав касаційного оскарження та умов за яких подається касаційна скарга на підставі визначених статтею 328 КАС України.
Однак при поданні даної касаційної скарги скаржником не взято до уваги роз`яснення щодо вимог, яким має відповідати касаційна скарга в частині визначення підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
У цьому контексті принагідно зауважити, що частина друга статті 44 та частина перша статті 45 КАС України покладають на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Тобто особа, яка зацікавлена у поданні касаційної скарги, мусить вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, цілком використовувати наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. Особа мусить діяти сумлінно, тобто виявляти добросовісне ставлення до наявних у неї прав і здійснювати їхню реалізацію в такий спосіб, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Оскільки встановлено, що касаційну скаргу належить повернути, то клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження Суд не вирішує.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі №400/2325/19 - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                            В.  М.  Соколов