ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

24 жовтня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/9296/21
Головуючий у першій інстанції – Ченцова С. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1049/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Онищенко О.І., Шитченко Н.В.
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2022 року  (місце ухвалення – м. Чернігів, дата складання повного тексту судового рішення – 17.08.2022)  у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування спільним майном,
                                     У С Т А Н О В И В :
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування спільним майном. В обґрунтування позову посилався на те, що 29.08.2015 року він уклав  із ОСОБА_5 шлюб, який було розірвано на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.07.2021.  
Позивач зазначає, що у період перебування у шлюбі, за спільні сумісні кошти, сторонами був придбаний транспортний засіб SKODA OCTAVIA, державний номер  НОМЕР_1 , 2006 року випуску, який  зареєстрований за відповідачем ОСОБА_5 . 
Проте, як вказує позивач, після розірвання шлюбу сторони не дійшли спільноi згоди щодо поділу та користування спільним автомобілем, тому він звернувся до Новозаводського районного суду м.  Чернігова з позовом про поділ майна,  а саме  автомобіля SKODA OCTAVIA, держ. номер   НОМЕР_2 . 
У позові ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст.  369, 355 ЦК України,  просить встановити до набрання законної сили рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі № 751/4166/21 за позовом  позивача до  відповідачки  про поділ спільного майна,  порядок користування автомобілем марки SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, а саме : 
- один місяць користується ОСОБА_1 , наступний місяць – ОСОБА_5 , з наданням  технічного паспорту, ключів від автомобіля та сам автомобіль  у технічно-справному стані;
- першим користується ОСОБА_1 , починаючи з першого дня місяця слідуючого за днем  вступу  рішення суду в закону силу( місяць початку відліку терміну спільного  використання  автомобіля) з умовою того, що автомобіль марки SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , передається  разом із технічним  паспортом та ключами від ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , і навпаки о 9 годині першого числа місяця користування  спільним майном на території прибудинкової площадки перед будинком по АДРЕСА_1 , у технічно-справному вигляді.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.08.2022 в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування спільним майном, відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що зі змісту позову про поділ спільного майна (автомобіля) вбачається, що позивач просив  виділити відповідачці в особисту власність  вказаний автомобіль та стягнути з відповідачки  компенсацію  за 1/2 його частку. Крім того, за висновком суду, не доведено, що позивачу, як співвласнику, чиняться перешкоди у користуванні автомобілем, отже відсутні підстави для задоволення заявлених вимог. 
Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_3 – адвокат Капара В.І.  подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.08.2022 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 .
За доводами скарги оскаржуване рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення суду заявник посилається на те, що з боку відповідачки існують перешкоди щодо користування спірним автомобілем та у зв`язку з розглядом судом позову про поділ цього автомобіля, наявні обґрунтовані підстави для встановлення порядку користування спірним автомобілем на підставі ст. 369, 355,358 ЦК України.
Заявник не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вчинення відповідачкою перешкод у користуванні спірним автомобілем та наголошує, що відповідачка у відзиві на позов не заперечувала, що після розірвання шлюбу спірним автомобілем користується виключно вона.
Тому вважає, що перебування спірного автомобіля у постійному володінні і користуванні лише відповідачки, обмежує права позивача як рівноправного власника, а справа щодо поділу цього автомобіля Новозаводським районним судом  м. Чернігова ще не розглянута.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити без змін рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.08.2022, а апеляційну скаргу – без задоволення. В обґрунтування посилається, що судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач не претендував на залишення у власності або у користуванні спірного автомобіля, а просив стягнути на свою користь компенсацію за 1/2 частку, чим висловив свою згоду на отримання компенсації у зв`язку з обранням саме такого способу захисту своїх прав. Також зазначає, що позивачем не надано жодного належного доказу про чинення йому перешкод у користуванні спірним  автомобілем, а натомість він не бере участі в утриманні цього автомобіля взагалі. Тому вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необґрунтованості позовних вимог, враховуючи, що позивач не має наміру користуватись спірним автомобілем, що підтверджується позовними вимогами у справі № 751/4166/21.
У відповіді на відзив на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - адвокат Капара В.І. просить відхилити заперечення ОСОБА_2 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу у цій справі, посилаючись на те, що твердження відповідачки про відсутність наміру у позивача користуватись спірним автомобілем є припущенням та не підтверджені жодними належними доказами. Вказує, що відповідачка не заперечує перебування спірного автомобіля у її постійному користуванні та володінні, чим обмежує права позивача як рівноправного співвласника на користування належним йому спільним сумісним майном. Також зазначає, що оскільки справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна (спірного автомобіля) судом не розглянута, позивач має рівні права з відповідачкою на користування спірним автомобілем.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку  про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що з 29.08.2015 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.07.2021 (а.с. 5, 52-54).
За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами був придбаний автомобіль марки SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , що підвержується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.3).
Також з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя і ухвалою суду від 23.06.202 відкрито провадження у цій справі, №751/4166/21. Відповідно до позовних вимог, з урахуванням  зміни предмету позову,  ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя просить виділити ОСОБА_5 в особисту приватну власність автомобіль SKODA OCTAVIA, 1598 см.куб, 2006 року випуску,  державний номер  НОМЕР_1 , вартістю 205696 грн та стягнути на його користь компенсацію за 1/2 частку у праві власності на автомобіль у розмірі 102848 грн. 
В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про шлюб, з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_5 27.01.2022 був укладений шлюб із ОСОБА_6 , прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу – ОСОБА_7 (а.с.32).  
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просив  виділити відповідачці в особисту власність  вказаний автомобіль та стягнути з відповідачки  компенсацію  за 1/2 його частку. Також за висновком суду, не доведено, що позивачу, як співвласнику, чиняться перешкоди у користуванні автомобілем, отже відсутні підстави для задоволення заявлених вимог.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсязі, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.
Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують, враховуючи наступне.
  Спір між сторонами виник у сфері реалізації права спільної власності та регулюється Конституцією України та нормами цивільного і сімейного законодавства.
  Так, відповідно до положень статей 21, 24, 41Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частин першої, другої ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частинами першою, другою ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що заявник посилається, що між сторонами не досягнуто згоди щодо користування спільним автомобілем  і як вказує позивач, будучи рівноправним співвласником рухомого майна, він позбавлений можливості як володіти та користуватись транспортним засобом, так і реалізувати свої права співвласника (володіння, користування та розпорядженням майном) у ті способи, які прямо передбачені законом.
Реалізуючи ці права, позивач ОСОБА_1 вважає шляхом поновлення своїх прав встановлення порядку користування спільним майном в судовому порядку.
Право на користування спільним майном почергово законом прямо не передбачено, тому на переконання колегії суддів апеляційного суду, реалізація прав співвласника у такий спосіб не є досконалим, має певні недоліки, призведе до виникнення труднощів у реалізації, в тому числі і у реєстрації прав співвласника, та не вирішить всіх суперечок сторін.
Сторони не позбавлені можливості визначити будь-який інший порядок користування спільним майном за взаємною домовленістю.
Разом з тим, судом також встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ автомобіля SKODA OCTAVIA, 2006 року випуску,  державний номер  НОМЕР_1 як спільної сумісної власності подружжя, в якому просив виділити ОСОБА_2 в особисту власність спірний автомобіль і стягнути з неї  на свою користь компенсацію за 1/2 його частину.
Зазначена справа судом першої інстанції натепер ще не розглянута і відсутнє рішення, яке набрало законної сили.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З врахуванням викладеного вище, доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, оскільки позивачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів на підтвердження того, що відповідачка ОСОБА_2 чинить дійсні перешкоди у реалізації права власності та користування спірним автомобілем позивачем, діяла не добросовісно та свідомо порушувала права ОСОБА_3 .
Крім того, апеляційний суд враховує, що власником спірного автомобіля згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є саме відповідачка ОСОБА_2 , а позивач в свою чергу не надав відомостей про намір користуватись спірним автомобілем або доказів чинення перешкод з боку відповідачки у користуванні спірним автомобілем.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано належних доказів про створення відповідачкою перешкод щодо користування спірним автомобілем.
Зважаючи на сукупність обставин та наявних у справі доказів, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не містять передбачених процесуальним законом підстав для скасування  законного і обґрунтованого судового рішення, не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на  правильність вирішення спору по суті.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування  судового рішення.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 – 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний тест постанови складений  24.10.2022.
Головуючий                                                         Судді: