П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/4138/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Яремчук Костянтин Олександрович 
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
06 грудня 2022 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення (лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що є учасником війни, а тому має право на пільги, встановлені статтею 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі - Закон №3551-ХІІ), зокрема, 50-процентну знижку плати за користування житлово-комунальними послугами.
Однак, відповідач відмовив у наданні позивачу такої пільги з посиланням на перевищення розміру середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивача в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців над величиною доходу, який надає право на податкову соціальну пільгу.
Позивач не погоджується із такими доводами органу соціального захисту та вважає, що відповідачем не враховано рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року №12-р/2018 у справі №1-6/2018(2791/15), в якому зроблено висновок про те, що надання пільг особам, на яких поширюється дія Закону №3551-ХІІ, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей, та не повинно обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.
Відтак, позивач звернувся до суду з цим позовом з вимогами визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання йому як учаснику війни пільг на оплату житлово-комунальних послуг, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 14 Закону №3551-ХІІ, а також зобов`язати відповідача з 01 січня 2022 року здійснити нарахування пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами.          
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, що полягає в ненаданні ОСОБА_1 пільг за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими пунктом 5 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з 01 січня 2022 року.
Зобов`язано Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради з 01 січня 2022 року нарахувати ОСОБА_1 пільги на оплату за користування житлово-комунальними послугами, що передбачені пунктом 5 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до пунктів 4, 5, 6 ч. 1 ст. 14 Закону №3551-ХІІ учасники війни мають право на 50-відсоткову знижку плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю), 50-відсоткову знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання, а також 50-відсоткову знижку вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення. Разом із тим, ч. 6 ст. 14 Закону №3551-ХІІ визначено, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 ч. 1 цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 №389 затверджено "Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї", дія якого поширюється на окремі категорії пільговиків, в тому числі на учасників війни, які мають право на пільги згідно із Законом №3551-ХІІ. За приписами п. 3 згаданого Порядку пільги, зазначені у п. 1 цього Порядку, надаються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Відповідно до п. 8 зазначеного Порядку пільговики, до сукупного доходу сім`ї яких входять доходи, визначені п. 5 цього Порядку (крім пенсії та соціальної допомоги), або до складу сім`ї яких входять працездатні особи, подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сім`ї пільговика за формою згідно з додатком, а також довідки про доходи свої та членів сім`ї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період. У разі неподання документів, передбачених абзацом першим цього пункту, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє пільговика про необхідність подання відповідних документів для визначення права на отримання пільг. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 01 вересня 2005 року, позивач є учасником війни та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни.
Довідкою Управління праці та соціального захисту населення Замостянської районної ради м. Вінниці вих. №4/1230 від 15 квітня 2005 року підтверджується те, що позивач включений до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.
Водночас, у іншій довідці Управління соціального захисту населення (Лівобережне)  Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради вих. №143025 від 18 травня 2022 року йдеться про те, що ОСОБА_1 включений до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги як учасник війни (без пільг на житлово-комунальні послуги).     
18 березня 2022 року позивач звернувся до Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради із заявою, у якій просив надати інформацію про підстави позбавлення його пільг на житлово-комунальні послуги, які передбачені частиною 1 статті 14 Закону №3551-ХІІ.
Листом Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради вих. №С/20/13844/0120 від 01 квітня 2022 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389 "Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї" пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім`ї у розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (з січня 2022 року – 3470,00 гривень). Оскільки розмір середньомісячного доходу за попередні шість місяців перевищує 3470 гривень (величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу), надання пільг по оплаті за житлово-комунальні послуги та абонентній платі за користування квартирним телефоном не було поновлено з січня 2022 року. За більш детальною інформацією позивачеві було рекомендовано звернутись до Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради.
В подальшому позивач звернувся до Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із відповідною заявою.
За наслідком розгляду цієї заяви відповідач надав довідку вих. №143025 від 18 травня 2022 року.
Позивач вважаючи, що відповідач допускає протиправну бездіяльність звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими пунктом 5 частини першої статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" як учасник війни, оскільки наявність у позивача статусу учасника війни дає йому безумовне право на такі пільги.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ (Закон - №3551-ХІІ).
Відповідно до положень статті 14 Закону №3551-ХІІ визначені пільги для учасників війни.
Положеннями пункту 5 частини першої статті 14 Закону №3551-XII регламентовано, що учасникам війни надаються такі пільги, зокрема, 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю).
Згідно з частиною другою статті 14 Закону №3551-XII пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені, зокрема, пунктом 5 цієї статті, надаються учасникам війни та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.
Положеннями частини 3 статті 14 Закону №3551-XII передбачено, що площа житла, на яку нараховується 50-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати.
Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII статтю 14 Закону №3551-ХІІ доповнено частиною шостою, яка передбачала, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року №12-р/2018 частину шосту статті 14 визнано такою, що не відповідає Конституції України.
Конституційний Суд України в рішенні від 18 грудня 2018 року №12-р/2018 зазначив, що встановивши у частині шостій статті 14, частині другій статті 16 Закону №3551-XII умову для отримання окремих пільг, держава переклала обов`язок щодо соціального захисту учасників війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, на членів їхніх сімей, що не відповідає суті конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб. Такий підхід нівелює позитивний обов`язок держави щодо соціального захисту вказаних осіб та членів їхніх сімей у розумінні частини п`ятої статті 17 Конституції України. Конституційний Суд України вважає, що забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною першою статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону №3551-XII, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.
При цьому, Конституційний Суд України вказаним рішенням від 18 грудня 2018 року №12-р/2018 відтермінував на три місяці втрату чинності частини шостої статті 14 Закону №3551-XII з метою відновлення державою попереднього рівня соціального захисту учасників війни або встановлення альтернативних варіантів компенсації скасованих пільг, виділення коштів у Державному бюджеті України, та внесення відповідних змін до законів України. Таким чином, з 19 березня 2019 року (після збігу тримісячного строку з дня прийняття рішення Конституційного Суду України) ч. 6 ст. 14 Закону №3551-XII втратила чинність та застосуванню не підлягає.
З огляду на зазначене слідує, що починаючи з 19 березня 2019 року при наданні пільг учасникам війни не враховується умова, яка була передбачена частиною шостою статті 14 Закону №3551-XII, згідно із якою розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців має не перевищувати величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Одинак зазначене рішення Конституційного Суду України не було враховано при розгляді звернення позивача щодо відновлення права на отримання пільг по оплаті житлово-комунальних послуг.
Колегія суддів звертає увагу на позицію Конституційного Суду України щодо забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною першою статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону №3551-XII, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.
Враховуючи обов`язок держави відновити попередній рівень соціального захисту учасників війни, суд виходить з наявності у позивача права на отримання соціальних пільг у розмірі не меншому ніж той, який існував до внесення змін Законом №76-VIII від 28 грудня 2014 року до статті 14 Закону №3551-XII.
Щодо посилань апелянта на норми Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389, то колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ця постанова була прийнята на реалізацію приписів Закону України від 28 грудня 2014 р. №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", норми якого, як було вказано вище, визнані неконституційними.
Враховуючи вищезазначені положення законодавства та встановлені в справі обставини колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що позивач має право на отримання пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими пунктом 5 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" як учасник війни, оскільки наявність у позивача статусу учасника війни дає йому безумовне право на такі пільги. 
Таким чином слід визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає в ненаданні пільг з оплати послуг за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими пунктом 5 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з 01 січня 2022 року та зобов`язати відповідача здійснити нарахування пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими пунктом 5 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з 01 січня 2022 року.
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до    ст. 316 КАС України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.