ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
07 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 197/360/21
провадження № 51-1699 км 22
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                           ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 ,
прокурора                               ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12021040610000007,за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, раніше судимого вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2012 року за ч. 3 ст. 153 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 09 квітня 2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 7 днів, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.  
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця 
смт Широке Дніпропетровської області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою:    АДРЕСА_2 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року засуджено:
ОСОБА_6 за ч. 3  ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ч. 1 та пунктами 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України.
ОСОБА_7 за ч. 3  ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2022 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
За обставин викладених у вироку, ОСОБА_7 за попередньою змовою зі своїм знайомим ОСОБА_6 13 січня 2021 року, близько 23 год, будучи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та заволодіння майном потерпілого, прийшли до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де останній проживає зі своєю дружиною ОСОБА_9 .
Задля виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 незаконно проникли на територію домоволодіння та обійшовши будинок з боку, направилися до вікна спальної кімнати, після чого ОСОБА_6 за допомогою фізичної сили вибив віконну раму дерев`яного вікна та разом з ОСОБА_7 незаконно проникли в будинок.
Перебуваючи всередині будинку, з метою подолання волі ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для його життя чи здоров`я, діючи спільно та погоджено, почали завдавати удари кулаками і ногами по голові потерпілого, після чого поваливши останнього на підлогу, ОСОБА_6 за допомогою підшуканої дерев`яної ніжки з-під дерев`яного столу додатково умисно наніс декілька ударів ОСОБА_8 в область голови в присутності його дружини, чим спричинили потерпілому легкі тілесні ушкодження, які викликали короткочасний розлад здоров`я.
Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, викрали майно ОСОБА_8 на суму 833,33 гривень, яким розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду щодо засуджених  ОСОБА_7 та ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляду у суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своєї вимоги зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 75 КК України, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засуджених через м`якість. Вважає, що всупереч вимогам ст. 419 КПК України, апеляційний суд не взяв до уваги та не надав належної оцінки доводам прокурора про необхідність призначення покарання з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, за яких воно було вчинене, даних щодо осіб обвинувачених, недоведеності наявності обставини, яка пом`якшує покарання, – щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, змісту досудової доповіді представника уповноваженого органу з питань пробації, попередньої судимості  ОСОБА_6 за вчинення тяжкого кримінального правопорушення.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор підтримала доводи касаційної скарги.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Висновки суду про доведеність винуватості  ОСОБА_7 та ОСОБА_6  у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації їх дій за ч. 3 ст. 186 КК України у касаційній скарзі не заперечуються, судовий розгляд кримінального провадження проведено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з положеннями ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією,при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.  
Як убачається з вироку, при призначенні обвинуваченим покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, позитивну характеристику за місцем проживання, не перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, висновок органу пробації, обставину, яка пом`якшує покарання – щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину та в якості обставини, що обтяжує покарання, – вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а також:  ОСОБА_6 наявність судимості та влаштування на роботу в Широківське лісництво; ОСОБА_7 відсутність судимості та працевлаштованість у ТОВ «Промспецмонтаж КС». 
Врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції вважав за необхідне, з метою виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень призначити  ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.  
Разом з цим, спростовуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного звільнення місцевим судом на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд апеляційної інстанції належним чином своє рішення не мотивував, не обґрунтував підстав, з яких дійшов висновку про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання з випробуванням, з урахуванням висновку органу пробації, вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а також попередньої судимості ОСОБА_6 .
Колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги прокурора, що мотивуючи своє рішення про звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, суд апеляційної інстанції, посилаючись на дискреційні повноваження суду, без надання відповідної оцінки та належного обґрунтування, обмежився лише перерахуванням даних щодо осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також на розгляд справи в порядку ст. 349 КПК України без дослідження доказів у зв`язку з повним визнанням обвинуваченими вини.
Так, у розумінні статті 314-1 КПК України досудова доповідь представника уповноваженого органу з питань пробації складається з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також для прийняття судового рішення про міру покарання для обвинуваченого, яку суд може врахувати виходячи зі своїх дискреційних повноважень.
У матеріалах кримінального провадження наявні досудові доповіді органу пробації щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , на висновки яких послався суд першої інстанції при призначенні останнім покарання, однак, апеляційним судом не надано належної оцінки доводам апеляційної скарги сторони обвинувачення щодо наявних у вказаних доповідях відомостям про те, що ризики вчинення засудженими повторного кримінального правопорушення і небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі (т. 1 а. п. 43-46, 47-50). 
Крім цього, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги прокурора щодо на неврахування у повній мірі обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння. 
Відсутність належного обґрунтування з наданням відповідної оцінки стосується й наявності судимості ОСОБА_6 за Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2012 року за ч. 3 ст. 153 КК України, тобто за вчинення кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких. 
Таким чином, апеляційний суд, усупереч вимогам ст. 419 КПК України, переглядаючи вирок місцевого суду, доводів апеляційної скарги прокурора належним чином не перевірив, свій висновок щодо можливості виправлення  ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, виходячи із встановлених судом першої інстанції обставин кримінального провадження та даних про особи обвинувачених не обґрунтував, та безпідставно залишив вирок суду першої інстанції без змін. 
З урахуванням викладеного, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора та постановити законне і обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог статей 370, 419 КПК України.
При цьому за умови підтвердження обсягу обвинувачення та встановлених даних про особи засуджених, звільнення   ОСОБА_10 та  ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням слід вважати неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2022 року щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.  
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.       
Судді:

 
 
ОСОБА_1                               ОСОБА_2                           ОСОБА_3