Номер провадження: 33/813/1318/22
Номер справи місцевого суду: 495/6739/22 
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н. Д. 
Доповідач Ігнатенко П. Я.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді - Ігнатенко П.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Кузьміч Г.Р.,
в режимі відеоконференцзв`язку - захисника - адвоката Андрєєва І.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Андрєєва Ігора Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2022 року в справі про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, -
                                В С Т А Н О В И В :
       Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2022 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.
       Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн на користь держави з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496,20 грн.
       26.10.2022 року адвокатом Андрєєвим Ігорем Петровичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2022 року відповідно до вимог якої апелянт просить суд скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
       В апеляції зазначено, що справа розглянута без належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Окрім того, фактичною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення згідно вимог ст. 204-1 ч.1 передбачено перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, однак протокол складено в зв`язку з використанням ОСОБА_1 документа, який містить ознаки підробки, що не передбачено диспозицією статтею 204-1 КУпАП. В порушення вимог ст ст. 251, 280 КУпАП суд першої інстанції не надав належної оцінки викладеним обставинам та відповідним їм правовідносинам.
       Апелянт також просив поновити строк на апеляційне оскарження.
       Постановою Одеського апеляційного суду від 15.11.2022 року поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2022 року.
       В ході апеляційного розгляду в режимі відеоконференцзв`язку захисник - адвокат Андрєєв І.П. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити. Пояснив, що склад правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , не доведений та не встановлений. Жодного доказу ознак підробки в документах ОСОБА_1 немає. При оформленні адмінматеріалів допущено порушення Інструкції з організації перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №407 від 05.06.2012 року. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження на підставі п.1ч.1 ст. 247 КУпАП.
       Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
       Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
       Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу, впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
       Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
       Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
       Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
       Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
       Так, ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади
       Апеляційний суд звертає увагу, що при складанні вказаного протоколу про адміністративне правопорушення працівником прикордонної служби не була розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 .
       Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №165868 від 24.08.2022 року зазначено наступне: «24.08.2022 року о 18 год.20 хв. в пункті пропуску «Паланка-Маяки-Удобне» було виявлено громадянина України, який здійснив спробу незаконно перетнути державний кордон України, а саме  надав на паспортний контроль документи, які містять ознаки підробки, чим порушив вимоги с. 9 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-1 КупАП».
       При цьому, як доказ вчинення правопорушення матеріали справи містять лише зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення ; розписку ОСОБА_1 про повідомлення щодо розгляду адмінматеріалів у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області без зазначення дати та часу розгляду з вказівкою, що ОСОБА_1 вину не визнає; рапорт начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » лейтенанта ОСОБА_2 з посиланням на надання ОСОБА_1 при спробі перетнути державний кордон України 24.08.2022 року документів з ознаками повної підробки; рапорт старшого зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ст.лейтенанта ОСОБА_3 ; пояснення ОСОБА_1 про порушення при оформленні адміністративного протоколу, а також копії довідки військово-лікарської комісії від 22.10.2021 року №6087 і тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 (а.с.3-10). 
       Апеляційний суд приймає доводи апелянта, що в матеріалах справи відсутні докази та/або інформація про те, що додана до адмінпротокола довідка військово-лікарської комісії від 22.10.2021 року №6087 ІНФОРМАЦІЯ_3, а також тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 25.11.2021 року на ім`я ОСОБА_1 містять ознаки підробки. Жодної вказівки які саме ознаки підробки мають документи ОСОБА_1 та з чого це вбачається,- матеріали справи не містять.
       З огляду на зазначене, апеляційний суд вказує, що провина ОСОБА_1 підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення, який не може бути визнаний беззаперечним доказом вини особи, оскільки за своєю правовою природою протокол не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
       Окрім того, заслуговують на увагу доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо порушення Інструкції з організації перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженої Наказом Адміністрації Держвної прикордонної служби Украни №407 від 05.06.2012 року (далі Інструкція).
       Так, згідно п. 2.12 Інструкції у разі якщо за результатами здійснення стандартної перевірки документа в уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону, яка здійснювала цю перевірку, виникли сумніви щодо його дійсності або приналежності відповідній особі, вона складає заяву на здійснення поглибленої перевірки документа за формою, наведеною у додатку 1 до цієї Інструкції, та доповідає старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску.
        Заява на здійснення поглибленої перевірки документа (далі - заява) складається в письмовому (електронному) вигляді шляхом заповнення її граф (полів програмного інтерфейсу) та передається (надсилається з використанням відповідного програмного забезпечення) спеціалісту з поглибленої перевірки документів.
       Відповідно до вимог розлілу ІІІ Інструкції поглиблена перевірка документів проводиться уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону, яка є спеціалістом з поглибленої перевірки документів (далі - спеціаліст).
        Поглиблена перевірка документів забезпечується шляхом:
використання наявних баз даних та інформаційно-довідкових матеріалів описів зразків паспортних та інших документів та можливих способів їх підроблення;
опитування осіб, які перетинають державний кордон.
       Поглиблена перевірка документа вважається закінченою після складення спеціалістом висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа за формою, наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції (далі - висновок). Про результати поглибленої перевірки документа спеціаліст доповідає старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску (старшому зміни прикордонних нарядів).
       Висновок складається в письмовій формі на звороті аркуша із заявою на здійснення поглибленої перевірки документа або в електронному вигляді шляхом заповнення його граф (полів програмного інтерфейсу) та передається (надсилається з використанням відповідного програмного забезпечення) уповноваженій службовій особі підрозділу охорони державного кордону, яка здійснювала стандартну перевірку документа.
       Матеріали справи не містять відомостей про виконання вимог Інструкції щодо поглибленої перевірки наданих ОСОБА_1 документів і їх результатів, що могло би вказувати на виявлення і фіксування наявних ознак підробки.
       За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є суперечливими.
       Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення за результатами розгляду справи, не взяв до уваги наявність сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 , яка не була підтверджена належними і допустимими доказами, чим порушив вимоги норм процесуального та матеріального права.
       Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
       У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
       Виходячи зі змісту ст. 62 Конституції України, принцип презумпції невинуватості особи полягає в тому, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
       Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).
       Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
       Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
       Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
       Сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність в діях громадянина ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, так як обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення об`єктивної сторони не підтверджені належними і допустимими доказами, що виключає його адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією.
       Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).
       ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, очевидним є висновок, що органом, який склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.1 ст. 204-1 КУпАП, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.
       Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достовірними доказами, а висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, передчасним та ґрунтується лише не припущеннях.
       За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у адміністративній справі, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 7, 247, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суддя, -
                               ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу адвоката Андрєєва Ігора Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
       Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2022 року - скасувати.
       Провадження відносно   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП України (протокол серії ПдРУ № 165868 від 24.08.2022 року) - закрити на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
       Повний текст постанови складено 19.12.2022 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                                П.Я.Ігнатенко