ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 вересня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/2954/22	

головуючий суддя І інстанції – Казанчук Г.П.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 року в адміністративній справі №340/2954/22 за позовом   ОСОБА_1  до  відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-  
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся  до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.06.2022 р. у виконавчому провадженні №68949070.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 року в задоволенні адміністративного позову   ОСОБА_1 було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що за наслідком прийняття оскаржуваної постанови, рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.
Відзив від відповідача на адресу суду не надходив.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню за наступних підстав. 
Як було встановлено судом першої інстанції, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.05.2022 року у справі №340/224/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління поліції охорони в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду по суті заяви працівника міліції ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, яка виразилась у її поверненні 10 листопада 2020 року.
Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України вирішити по суті заяву працівника міліції ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, яку повернуто до Управління поліції охорони в Кіровоградській області 10 листопада 2020 року.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду залишено без змін, тобто рішення суду набрало законної сили 21.10.2021 року.
На виконання рішення суду видано виконавчий лист №340/224/21 від 07.04.2022.
За заявою позивача від 14.04.2022 року вказаний виконавчий лист надійшов до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 05.05.2022 року та прийнято до примусового виконання, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.05.2022 року ВП №68949070 та направлено її боржнику та стягувачу.
Від Міністерства внутрішніх справ України (боржника у виконавчому провадженні) надійшла заява про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду, до якої було долучено копію листа МВС від 07.02.2022.
Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. прийнято постанову від 02.06.2022 року про закінчення виконавчого провадження.
Не погодившись з правомірністю прийняття наведеної постанови, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог,  суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні спірного рішення діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, та добросовісно, розсудливо, та з дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.
Суд апеляційної інстанції  погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірної постанови про закінчення виконавчого провадження були висновки відповідача про виконання Міністерством внутрішніх справ України рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.04.2022 року у справі № 340/224/21.
Так, наведеним рішенням було зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України вирішити по суті заяву працівника міліції ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, яку повернуто до Управління поліції охорони в Кіровоградській області 10 листопада 2020 року.
На виконання наведеного рішення, Міністерство внутрішніх справ України на адресу Голови Національної поліції України направило лист ''Про розгляд листа УВС в Кіровоградські області щодо заяви ОСОБА_1 '' №4752/1/15-2002 від 07.02.2022 року в якому зазначено про те, що МВС України розглянуло лист Управління поліції в Кіровоградській області від 05.01.2022 року про надсилання заяви та документів ОСОБА_1 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою КМУ від 21.10.2015 №850. У вказаному листі зазначено про те, що на виконання рішення суду в адміністративній справі №340/224/21 розглянуто заяву Скорохода від 10.01.2018 року і доданих до неї документів та зроблено висновок про відсутність підстав для виплати заявнику одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку №850 у зв`язку з тим, що надіслані документи не відповідають вимогам законодавства.
Аналізуючи зміст судового рішення у справі №340/224/21, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що останнє обґрунтоване тим, що вирішення заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги відноситься до виключної компетенції Міністерства. При цьому, в судовому рішення не зазначено про зміст рішення, яке має прийняти МВС за результатом розгляду заяви ОСОБА_2 про призначення та виплати одноразової допомоги.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що спірна постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження від 02.06.2022 р. у виконавчому провадженні №68949070 була прийнята відповідачем у відповідності з приписами чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 року в адміністративній справі №340/2954/22–залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених  п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко