Номер провадження: 22-ц/813/7025/22 
Справа № 495/1300/22
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А. П.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,- 

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_3 28.02.2022 року звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дитини, а також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а саме витати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 року позовні вимоги  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 28.02.2022 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 16.05.2022 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, відповідно до якої останній просив рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1309 гривень, а у задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, судом під час розгляду справи було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги наступне:
-у відповідача троє неповнолітніх дітей, непрацездатна дружина, він офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату в розмірі 6500 гривеньта стягнення з відповідача аліментів неповнолітньому сину ОСОБА_4 в сумі 2500 гривень на місяць безумовно порушує права двох інших малолітніх дітей відповідача;
-відповідачем частково визнано позовні вимоги, а отже витрати, повязані з розглядом справи у разі часткового визнання позовних вимог покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог;
-докази, стосовно судових витрат позивача одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Позивач не скористалась правом подати відзив або пояснення на апеляційну скаргу.
Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження у вказаній цивільній справі.
Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного розгляду, без повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 03 листопада 2022 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Сторони перебували у цивільному шлюбі. Від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 12.10.2013 року.
Неповнолітня дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка №467 від 23.02.2022 року, яка видана КП «ЖЕО-№1».
Участь відповідача як батька в утриманні дитини є недостатньою та має періодичний характер.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
П. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Стягуючи аліменти у визначеному розмірі, суд першої інстанції не погодився з твердженнями позивачки щодо можливості сплати відповідачем коштів на утримання дитини у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження і вона не довела цього належними та допустимими доказами згідно з вимогами процесуального закону.
Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги з огляду на наступне.
На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачає ст. 181 ч.ч.1, 2, 3 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_3 визначила розмір аліментів на утримання сина у розмірі 5000 гривень щомісячно, посилаючись, зокрема, на працездатний вік відповідача, на те, що останній має добрі доходи.
Однак, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України ОСОБА_3 не надано, а судом першої інстанції також не встановлено наявність належних, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, чи може відповідач надавати матеріальну допомогу у визначеному позивачем розмірі.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює в ПП «Будівельна компанія «Будмонтаж-98» на посаді начальника дільниці з 17.01.2021 року по теперішній час, його посадовий оклад складає 6 500 гривень. (а.с.28 зворот)
На момент ухвалення оскаржуваного рішення на утриманні ОСОБА_1 знаходилась малолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та непрацездатна, вагітна дружина ОСОБА_6 , копія свідоцтва про укладення шлюбу та копія свідоцтва про народження наявні в матеріалах справи. (а.с.29, 29 зворот)
Також з матеріалів справи вбачається, що 02.12.2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Таскомбанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №2592925-303 на суму 151442 гривень зі строком 60 місяців. (а.с. 31-33)
Тобто, матеріалами справи не підтверджена платоспроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. 
При оцінці доводів учасників справи суд виходить з того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності (ч.1 ст.12 ЦПК України).
Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.
Отже, враховуючи вказані норми законодавством визначено мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину на час розгляду справи для дітей віком від 6 до 18 років дорівнює 2618 гривень.
Суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини, проте сума вказаних аліментів повинна відповідати його матеріальному становищу та стану здоров`я, а також бути необхідною та достатньою для забезпечення належного рівня життя, достатньою для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку дитини.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_3 на утримання утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1625 гривень щомісячно, що складає 25% від заробітної плати ОСОБА_1 .
Щодо судового збору та витрат на правову допомогу
Ч.1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).
Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити із положень статті 137 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження вказаних витрат ОСОБА_3 надано договір про надання правничої допомоги від 23.02.2022 року, з якого встановлено, що розмір гонорару адвоката становить 5000,00 грн (а.с.18) та копію квитанції № 9 від 24.02.2022 року на суму 5000,00 грн. (а.с. 17).
З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що позивачем надано необхідні докази про понесення судових витрат в загальному розмірі 5 000,00 грн, а також заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката у цьому випадку є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг).
Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Розмір задоволених позовних вимог ОСОБА_3 складає 32,50 % (5000 грн. х 100 % / 1625 грн).
Позивача звільнено від сплати судового збору, проте сума судового збору до сплати складає 992,40 гривень, позивачем було понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.
Відповідач за подачу апеляційної скарги сплатив 1488 грн., розмір задоволених вимог склав 66,0%:
Встановлено, що на підставі Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви в частині стягнення аліментів на утримання дитини.
Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Виходячи з викладеного, з відповідача на користь держави необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 322,53 грн.
З відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати правової допомоги у розмірі 1625 грн.
Апеляційну скаргу задоволено частково, а тому на користь відповідача необхідно стягнути частину сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 505,92 грн., за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Інших доводів стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи
Частиною четвертою зазначеної статті визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів. В решті рішення суду слід залишити без зміни.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів– задовольнити частково.
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 року – змінити в частині визначення розміру аліментів та розподілу судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1625,00 грн. щомісячно, починаючи з 28.02.2022 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1625,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 322,53 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Компенсувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 частину сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги урозмірі 505,92 грн., за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2«г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:                                                                                О. В. Князюк

Судді:                                                          О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін