ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 140/6847/21 пров. № А/857/22873/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                              Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року (суддя Лозовський О.А., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 140/6847/21 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1   про стягнення податкового боргу,-  

                                                        ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 85  808,46 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року позов задоволено повністю.  
Не погоджуючись із даним рішенням суду, його оскаржив відповідач- ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на неповне з`ясування обставин справи, на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм  матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Доводи апеляційної скарги, зводяться до того, що податкові повідомлення-рішення на підставі яких виник податковий борг є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін. Одночасно зазначив, що на даний час вказаний борг відповідачем погашений. 
Відповідач, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, явки уповноваженого представника не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі. 
Клопотання представника апелянта про відкладення розгляду справи судом відхилене, оскільки не підтверджене жодними доказами неможливості прибути в судове засідання представником апелянта. Крім цього представником апелянта також подано інше клопотання про розгляд справи без його участі.
Протокольною ухвалою суду від 14.04.2022 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2022 зупинено провадження у справі № 140/6847/21 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1   про стягнення податкового боргу до набрання законної сили рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року  у справі № 140/14573/21. 
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022 поновлено провадження у справі № 140/6847/21 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1   про стягнення податкового боргу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи податковий борг у сумі 85  808,46 грн виник внаслідок несплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами - власниками об`єктів нежитлової нерухомості, нарахованого податковим органом такими податковими повідомленнями-рішеннями: від 06.05.2020 №0024632-5033-0307 в сумі 10778,86 грн; від 06.05.2020 № 0024634-5033-0307 в сумі 33788,78 грн; від 06.05.2020 №0024633-5033-0307 в сумі 13107,39 грн; від 18.12.2019 № 0054946-5033-0307 в сумі 6411,01 грн; від 18.12.2019 № 0054947-5033-0307 в сумі 7795,96 грн; від 18.12.2019 № 0054948-5033-0307 в сумі 20096,75 грн; від 18.12.2019 № 0054946/1-5033-0307 в сумі 2755,20 грн; від 18.12.2019 № 0054946/2-5033-0307 в сумі 2372,92 грн.
Також наявність заборгованості перед бюджетом зі сплати цього податку також підтверджується довідкою про наявність по платежах до бюджету, розрахунком сум податкового боргу та зворотнім боком облікової картки платника за вказаним платежем. 
Відтак, несплата відповідачем податкового боргу стала підставою для звернення ГУ ДПС у Волинській області з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу з відповідача у примусовому порядку.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Пунктами 15.1, 15.2 статті 15 ПК України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.
Як передбачено підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк 
Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є складовою податку на майно (підпункт 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України).
Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1, підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об`єктом оподаткування - об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктами 266.7.1, 266.7.2  пункту 266.7 статті 266 ПК України встановлено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується  фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. 
Суд першої інстанції вірно зазначив, що податкові повідомлення-рішення від 06.05.2020 №0024632-5033-0307; від 06.05.2020 № 0024634-5033-0307; від 06.05.2020 №0024633-5033-0307; від 18.12.2019 № 0054946-5033-0307; від 18.12.2019 № 0054947-5033-0307; від 18.12.2019 № 0054948-5033-0307; від 18.12.2019 № 0054946/1-5033-0307; від 18.12.2019 № 0054946/2-5033-0307, якими ОСОБА_1 були визначені податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, були надіслані контролюючим органом на адресу відповідача рекомендованим порядком з повідомленням про вручення за адресою реєстрації місця проживання, що є його податковою адресою у розумінні пункту 45.1 статті 45 ПК України.
Пунктом 58.3 статті 58 ПК України (в редакції на час винесення податкових повідомлень-рішень) податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом    42.4    статті 42    цього    Кодексу. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків у розумінні пункту 45.1 статті 45 ПК України.
З матеріалів справи, а саме з довідок відділення поштового зв`язку видно, що зазначені вище податкові повідомлення-рішення вручені адресату.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що ОСОБА_1 податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у строк, визначений підпунктом 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України, не сплатив, доказів оскарження податкових повідомлень-рішень до суду першої інстанції не надав.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Як передбачено пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2020 позивач сформував та надіслав ОСОБА_1 податкову вимогу №2611-50, з якої вбачається, що станом на 17.03.2020 загальна сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями становить 5128,12 грн. 
Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки податковий борг після надіслання податкової вимоги від 18.03.2020 №2611-50 не був погашений та його сума збільшилася, то у контролюючого органу відсутній обов`язок надсилати нову податкову вимогу про сплату боргу.
Докази оскарження податкової вимоги від 18.03.2020 №2611-50 або сплати вказаної у ній суми податкового боргу на день прийняття рішення судом першої інстанції в матеріалах справи відсутні.
Пунктом 102.4 статті 102 ПК України передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно з пунктами 95.1, 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України податок на майно належить до місцевих податків.
Як визначено підпунктом 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 ПК України, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.
Щодо скасування в судовому порядку податкових повідомлень-рішень на підставі яких виник податковий борг колегія суддів зазначає, що на день прийняття рішення судом першої інстанції вказані податкові повідомлення-рішення були чинними, а відтак суд першої інстанції підставно задовольнив позовні вимоги. 
Разом з тим представник позивача в судовому засіданні пояснив, що станом вже, на даний час, податковий борг є погашений.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 

                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення  Волинського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі №140/6847/21 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 28.10.2022