П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/4892/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Томчук Андрій Валерійович 
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
07 листопада 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віндор" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віндор" до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування рішень, 
В С Т А Н О В И В :
ТОВ "Віндор" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки  про визнання протиправними та скасування постанов від 05.04.2021 №229952 та №227556 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". 
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Відповідач не скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Віндор" (код ЄДРПОУ 33448963) зареєстровано 04.03.2015, видами діяльності якого є, зокрема, 42.11 Будівництво доріг і автострад (основний); 49.41 Вантажний автомобільний транспорт та інші.
05.04.2021 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка 423 км+647 м посадовими особами Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки МАЗ 6516С9 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Віндор", водій ОСОБА_1 . 
За результатами габаритно-вагового контролю посадовими особами Укртрансбезпеки встановлено факт перевезення вантажу  транспортним марки МАЗ 6516С9 реєстраційний номер НОМЕР_1 із перевищенням габаритних обмежень, визначених п. 22.5 ПДР України. 
Зокрема, було встановлено фактичне перевищення габаритів, а саме перевищення габаритів на здвоєну вісь - 24,160 т. при допустимих - 16 т.  Зважування проводилось на вагах серійний номер №2127. 
Також, 05.04.2021 складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №050695, у якій зафіксовано навантаження на кожну вісь, а саме: навантаження на вісь 1 склало - 7,270 т., на вісь 2 - 7,400 т., на вісь 3 - 11,970 т., на вісь 4 - 12,190 т. Повна маса транспортного засобу склала - 38,830 т.
За результатами проведеної перевірки посадовими особами було складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 229952 від 05.04.2021, Акт про перевищення транспортних засобом нормативно вагових параметрів № 0017695 від 05.04.2021, Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №050695 від 05.04.2021, Розрахунок № 17695 від 05.04.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд на 1075,35 євро.
Крім того, 05.04.2021 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д М- 12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка 423 км+647 м посадовими особами Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки МАЗ 6516С9 реєстраційний номер НОМЕР_2 , що використовувався перевізником ТОВ "Віндор", водій ОСОБА_2 .
За результатами габаритно-вагового контролю посадовими особами Укртрансбезпеки встановлено факт перевезення вантажу  транспортним марки МАЗ 6516С9 реєстраційний номер НОМЕР_2 із перевищенням габаритних обмежень, визначених п. 22.5 ПДР України. 
Зокрема, було встановлено фактичне перевищення габаритів, а саме перевищення габаритів на здвоєну вісь - 23,020 т. при допустимих - 16 т. Зважування проводилось на вагах серійний номер №2127. Також, 05.04.2021 складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №050694, у якій зафіксовано навантаження на кожну вісь, а саме: навантаження на вісь 1 склало - 9,090 т., на вісь 2 - 8,060 т., на вісь 3 - 11, 410 т., на вісь 4 - 11,310 т. Повна маса транспортного засобу склала - 40170 т.
За результатами проведеної перевірки посадовими особами було складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 229953 від 05.04.2021, Акт про перевищення транспортних засобом нормативно вагових параметрів № 0017694 від 05.04.2021, Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №050694 від 05.04.2021, Розрахунок № 17694 від 05.04.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд на 831,30 євро.
Повідомленням від 12.04.2021 №26407/21.1/24-21 ТОВ "Віндор" повідомлено про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт 05.05.2021 з 10 до 16 години.
05.05.2021 представником відповідача подано заперечення  на акти від 05.04.2021 №229953, №229952.
05.05.2021 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області винесено постанови №227556 та №227557 про застосування до ТОВ "Віндор" адміністративно-господарського штрафу за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", згідно санкції, передбаченої абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в розмірі 34 000 грн.
Не погодившись із прийнятими постановами про застосування адміністративно-господарського штрафу, вказуючи, що відповідно до п. 22.5 рух транспортних засобів у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється взагалі, відповідно дозвіл на перевезення таких вантажів не видається, крім того з врахуванням того, що вантаж, що перевозився є сипучим та рухомим, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу за відсутності відповідної методики не дає змоги встановити перевищення вагових обмежень на одну з осей; в актах не зазначено вид та найменування приладів, які використовувались для зважування вантажу; транспортні засоби не належать ТОВ "Віндор", а власником автомобілів є ТОВ "Промагролізинг", позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення абз. 16 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", через що відсутні правові підстави для скасування спірних постанов від 05.05.2021 №227556 та від 05.05.2021 №227557.
Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ). Цей закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону № 2344-ІІІ).
Згідно зі статтею 5 Закону № 2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Відповідно до статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок №1567), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
Згідно з пунктом 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно до абзацу 2 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно з частиною 1 та 4 статті 48 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-III "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Згідно із статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги"  від 08 вересня 2005 року №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За приписами пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 4 Правил №30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок №879) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно з пунктом 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Відповідно до пункту 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.
Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту, визначено пунктом 30 Порядку № 879.
Пунктом 12 Порядку № 879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Згідно з приписами пункту 13 Порядку № 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Судом встановлено, що в актах від 05.04.2021 №229952, №229953 відповідачем вказано, що зважування проводилось на вагах з серійним номером №2127. Відповідачем також надано копії сертифікату відповідності від 11.09.2020, декларації про відповідність №2127, сертифікат перевірки типу UA.TR.113-0076-18 ваг автомобільних 20ВА-Д-2-1WWW-0.9.
Відповідно до пункту 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.
Відповідно до пункту 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.
Згідно з приписами абзацу 16 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стосовно доводів апелянта про відсутність затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики виконання вимірювань по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів колегія суддів не заперечує, що на час виникнення спірних правовідносин методика про яку йдеться мова у підпункті 2 пункту 2 Порядку № 879, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології затверджена не була.
Однак, відсутність такої методики не є підставою для невнесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу.
Згідно зі змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ, статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю наразі віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, яким керувався відповідач.
Такі висновки узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.07.2019 у справі № 819/1381/16,  від 09.08.2019 у справі № 817/1051/16.
Оцінюючи доводи апелянта про те, що вантаж, який перевозився (відсів) є сипучим (подільним) і його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху (як свідчення помилковості результатів зважування), колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до підпунктів 8.14-8.15 розділу 8 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 (далі - Правила перевезення), навантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.
Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.
Згідно з приписами пункту 8.20 водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу.
Згідно з пунктом 12.1 розділу 12 Правил перевезення, при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.
Пунктом 12.5 розділу 12 вказаних Правил перевезення передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху, а тому доводи позивача щодо сипучості вантажу і, як наслідок, неможливості забезпечення його сталості в різних точках автомобіля, є безпідставними.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що переміщення ватажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.
Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.
Таким чином, перевезення вантажним автомобілем сипучого вантажу не надає права особі порушувати вимоги правили перевезення вантажу та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Отже, перевіркою встановлено перевищення ТОВ "Віндор" вагових обмежень  на здвоєну вісь  - 24,160 т при допустимих 16 т (що складає перевищення параметрів від нормативу на 51%) та перевищення вагових обмежень  на здвоєну вісь  - 23,020 т при допустимих 16 т (що складає перевищення параметрів від нормативу на 43,9%), тобто перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад  20% транспортним засобом, який використовувався перевізником ТОВ "Віндор".
Відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З урахуванням підтверджених обставини, колегія суддів встановила, що до позивача обґрунтовано застосовано міру відповідальності, передбачену абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". 
Відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Крім того, згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху визначення вантажу як подільного передбачає організацію перевезення такого вантажу з дотриманням встановлених законом вимог щодо допустимого навантаження на здвоєні осі . 
Отже, з урахуванням положень ч. 4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт"  доводи апелянта про те, що чинним законодавством не передбачено оформлення дозволів на перевезення подільного вантажу, є необґрунтованими та не звільняють позивача від обов`язку здійснити плату за проїзд великовагового транспортного засобу.
Відтак, ТОВ "Віндор" як автомобільним перевізником допущено порушення статті 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт".
Верховний Суд в постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 813/1790/18 вказував, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Враховуючи, що відповідачем доведено та не спростовано в ході судового розгляду справи наявність порушень позивачем вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про наявність певних недоліків актів перевірки, оскільки такі порушення не вплинули на обґрунтованість винесених постанов від 05.04.2021 №229952 та №227556 про застосування до ТОВ "Віндор" адміністративно-господарського штрафу за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". 
Посилання апелянта в обґрунтування доводів апеляційної скарги на те, що Томашпільським районним судом скасовано постанови про притягнення до адміністративної відповідальності водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки скасування таких постанов не впливає на факт порушення позивачем вимог Закону України "Про автомобільний транспорт". 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 77 цього Кодексу.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віндор" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1    ст.325 КАС України    та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5    ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1    ст. 329 КАС України    касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
          
Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Ватаманюк Р.В.