УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/2683/22 Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І. 
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Радченко С. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м.Житомир
 Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Радченко С.В., за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 та його захисника Тітарчука Олександра Ігоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Тітарчука Олександра Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2022 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 12.09.2022 року о 08-58 год. керував автомобілем «VOLKSWAGEN LT 35» д/н НОМЕР_1 з причіпом «ПГМФ 8304-02» д/н НОМЕР_2 на 144 км а/ш М-06 в с.Кам`янка, Житомирського району з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Тітарчук О.І., який здійснює захист ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обгрунтована, зокрема, тим, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , було порушено його право на захист. Крім того, на думку захисника, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так з протоколу по адміністративне правопорушення від 12.09.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 12.09.2022 року о 08-58 год. керував автомобілем «VOLKSWAGEN LT 35» д/н НОМЕР_1 з причіпом «ПГМФ 8304-02» д/н НОМЕР_2 на 144 км а/ш М-06 в с.Кам`янка, Житомирського району з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, рапортом працівника поліції (а.с.4), наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліцейського.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції уповноваженої особи пройти медичне освідування відповідав, що не відмовляється пройти такий огляд, однак бажає це зробити лише в присутності адвоката, хоча присутність останнього у вчинені огляду не є обов`язковою, про що ОСОБА_1 було поставлено до відома. Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що фактично своїми діями особа, що притягується до адміністративної відповідальності, відмовилася від проходження огляду. Під час апеляційного розгляду справи захисником, самим ОСОБА_1 , а також свідком ОСОБА_2 , допитаним за клопотанням апелянта, не були спростовані обгрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку доказам у їх сукупності, та, зокрема, відеозапису події, як належному та допустимому доказу.
Не можуть бути взяті до уваги доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння у КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради, під час якого у нього не було виявлено ознак сп`яніння, про що вказано у висновку №1526 від 12.09.2022 року (а.с.12), оскільки цей огляд був проведений з порушенням визначеного порядку, передбаченого ч.4 ст.266 КУпАП та п.17 Розділу ІІІ Інструкції, де зазначено, що огляд на стан сп`яніння, складання висновку за результатами огляду та повідомлення його змісту оглянутій особі, проводиться в присутності поліцейського, який доставив цю особу для огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП вважається недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП).
Крім того, вказана довідка не є доказом відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 складено у зв`язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто за порушення ним п. 2.5 Правил, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Також безпідставними є доводи захисника про те, що зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 була неправомірною, оскільки як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАР №5881837, ОСОБА_1 було зупинено за порушення вимог п.9.2 б ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП (а.с.2).
Та обставина, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом після складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не може бути покладеною в основу доказів його невинності в інкримінованому йому проступку та не впливає на правильність кваліфікації його дій.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , який здійснює захист ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2022 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко