ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 р.	Справа № 592/13323/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Косолап М.М., вул. Першотравнева, 12, м. Суми, Сумська, 40009, повний текст складено 14.12.22 року по справі № 592/13323/21
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Сумської митниці                  
          про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до Сумської митниці, в якому просив суд: скасувати постанову виконуючого обов`язки першого заступника начальника Сумської митниці Державної митної служби України Хом`яка А.В. у справі про порушення митних правил № 0054/80500/21 від 25.08.2021, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 59699,97 грн.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.12.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В  обґрунтування    вимог    апеляційної     скарги   відповідач  посилається   на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що  25.11.2019 до відділу митного оформлення ТОВ «ЄВРОТРАНС» через декларанта ФОП ОСОБА_2 подано митну декларацію ІМ40ДЕ № UA805180/2019/033011, згідно якої на митну територію України в режимі «імпорт» був ввезений товар «сідельний тягач - RENAULT, модель - MAGNUM, номер шасі (VTN) - VF617GKA000021694» від компанії «ZYGRAMA II» (Республіка Литва). Митні платежі за митною декларацією були нараховані із використанням преференції по сплаті мита (як з товарів, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу (код пільги: 410) на підставі інвойсу ZR №002978, отриманому від ТОВ «ЄВРОТРАНС». У наданому ТОВ «ЄВРОТРАНС» інвойсі від 05.11.2019 серія ZR № 002978, експортером товару «ZYGRAMA II» (Республіка Литва) заявлена декларація про походження товару з Французької Республіки. Відповідно до листа-відповіді, уповноваженими органами Республіки Литви не підтверджено преференційного походження товару, зазначеного у декларації інвойсу. За результатами документальної невиїзної перевірки встановлено порушення з боку ТОВ «ЄВРОТРАНС» митних правил, у зв`язку з чим загальна сума недоборів митних платежів склала 19899,99 грн. Під час заповнення повіреним 25.11.2019 митної декларації ІМ40ДЕ №UA805180/2019/033011, відповідно до інвойсу від 05.11.2019 ZR №002978, виданого експортером товару, у графі 34 було зазначено країну походження товару «LT» - Республіка Литва, а у графі 36 зазначено преференція по сплаті мита за кодом «410». Таким чином, позивачем через декларанта для оформлення в Сумській митниці ДФС митної декларації ІМ40ДЕ №UA805180/2019/033011 надано інвойс ZR №002978, що містив неправдиві відомості в частині декларації про походження товару, на підставі чого неправомірно використано пільгу у сплаті мита, що спричинило звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру у сумі 19899,99 грн. 
В судове засідання, призначене в режимі відеоконференції, сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. 
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 01.09.2019 між ТОВ «Євротранс» в особі директора Мошкала О.В. (далі довіритель) та ФОП ОСОБА_2 (далі повірений) укладено договір доручення № 05/10-Е, за умовами якого повірений зобов`язується вчиняти дії від імені та за рахунок довірителя декларування товарів і транспортних засобів довірителя, які переміщуються через митний кордон України, а також надавати інші послуги, в порядку та на умовах передбачених цим договором (а.с. 136-137).
25.11.2019 ТОВ «Євротранс» через декларанта ОСОБА_2 подано митну декларацію ІМ40ДЕ № UA 805180/2019/033011, згідно якої на митну територію України в митному режимі «імпорт» був ввезений товар «сідельний тягач Renault, модель Magnum, номер шасі (VIN) - НОМЕР_1 » від компанії Zygrama II (Литовська Республіка). Для митного оформлення товару наданий рахунок - фактура Serija ZR Nr. 002978 від 05.11.2019. У графі 34 декларації код країни походження зазначено FR (Франція). У графі 36 декларації вказана преференція по сплаті мита за кодом 410000000 (а.с. 131).
Відповідно до рахунку фактури від 05.11.2019 Serija ZR Nr. 002978 відправником товару є компанія «Zygrama II» (Литовська Республіка), отримувач - ТОВ «Євротранс» (а.с. 33).
Слобожанською митницею Держмитслужби 01.04.2021 складено Акт № 10/21/7.14-19/32727356 «Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНС» вимог законодавства України з питань митної справи, в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування товарів «напівпричеп» (код 8716398000 згідно з УКТ ЗЕД) та «сідельний тягач» (код 8701209000 згідно з УКТ ЗЕД), митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями, відповідно, від 25.11.2019 №№ UA805180/2019/032951 та UA805180/2019/033011», відповідно до якого встановлено порушення ТОВ «ЄВРОТРАНС», зокрема вимог частини 4 статті 280, частини 5 статті 280, статті 295 МК України, у зв`язку з чим було занижено податкове зобов`язання зі сплати ввізного мита на сум 29007,23 грн. (а.с. 119-126).
Листом від 31.05.2021 Сумська митниця повідомила ТОВ «Євротранс» про не підтвердження митними органами Латвії та Литви інформації про походження товарів зазначених у рахунку-фактурі від 05.11.2019 ZR002978 на товар «сідельний тягач RENAULT, модель MAGNUM, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 », за якими здійснювалось митне оформлення товарів по митній декларації із використанням преференцій зі сплати ввізного мита (а.с. 134-135).
05.08.2021 головним державним інспектором оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Сумської митниці Завальною О.В. складено протокол про порушення митних правил № 0054/80500/21 відносно ОСОБА_1 за статтею 485 Митного кодексу України, у якому визначено час та місце розгляду справи 25.08.2021 о 10 год. 00 хв. (а.с. 22-27).
25.08.2021 виконуючий обов`язки першого заступника начальника Сумської митниці Хом`як А.В. виніс постанову у справі про порушення митних правил № 0054/80500/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає суму 59699,97 грн. (а.с. 16-19).
Постанова мотивована тим, що 25.11.2019 до відділу митного оформлення митного поста «Центральний» Сумської митниці ДФС через декларанта ОСОБА_2 ТОВ «Євротранс» подано митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № UA 805180/2019/033011, згідно якої на митну територію України в митному режимі «імпорт» був ввезений товар «сідельний тягач - Renault, модель Magnum, номер шасі (VIN) - НОМЕР_1 » від компанії Zygrama II (Литовська Республіка). У якості підстави для митного оформлення товару був наданий рахунок - фактура Serija ZR Nr. 002978 від 05.11.2019. Відповідно до зазначеного рахунку - фактури відправником товару виступала компанія «Zygrama II» (Литовська Республіка), отримувачем - ТОВ «Євротранс». У наданому ТОВ «Євротранс» інвойсі від 05.11.2019 Serija ZR Nr. 002978, експортером товару «Zygrama II» була заявлена декларація про походження товару з Французької Республіки. З метою перевірки правомірності використання ТОВ «Євротранс» пільг зі сплати ввізного мита Слобожанською митницею Держмитслужби листом від 16.10.2020 № 7.14-08-1/7.14/13810 було направлено відповідне звернення до Державної митної служби України та отримано лист від 15.03.2021 № 15/15-03-01/7.14/138 з додатками та інформацією уповноваженого органу Литовської Республіки від 15.02.2021 № (15.7/26) ЗВ-891. Митними органами Литви було повідомлено, що згідно проведеної перевірки транспортний засіб, зазначений у інвойсі-декларації Serija ZR Nr. 002978 від 05.11.2019, не є товаром з походженням відповідно положень Угоди про Асоціацію між ЄС та Україною. Відповідно до чого, декларація про походження Serija ZR Nr. 002978 від 05.11.2019 була видана невірно.
Документальною невиїзною перевіркою дотримання ТОВ «Євротранс» вимог законодавства України з питань митної справи встановлено заниження податкового зобов`язання зі сплати ввізного мита та податку на додану вартість на загальну суму 16583,22 грн., що зафіксовано Актом № 10/21/7.14-19/32727356 «Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «Євротранс», складеним 01.04.2021. Сума митних платежів, які б підлягали сплаті за товар, задекларований по МД ІМ 40 ДЕ № UA 805180/2019/033011 за кодом УКТЗЕД 8701209000 без використання преференції по сплаті мита станом на 25.11.2019 складала 16583,32 грн, а також занижено податкове зобов`язання зі сплати ПДВ на суму 3316,67 грн. (мито - 10%, ПДВ - 20%). Недобори митних платежів склали суму 19899,99 грн.
Таким чином, директором ТОВ «Євротранс» ОСОБА_1 через декларанта ФОП ОСОБА_2 для оформлення з Сумській митниці ДФС митної декларації типу ІМ 40 ДЕ № UA 805180/2019/033011 було надано інвойс серії ZR Nr. 002978, що містив неправдиві відомості в частині декларації про походження товару, на підставі чого неправомірно використано пільгу у сплаті мита, що спричинило звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру у сумі 19899,99 грн. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених статтею 485 МК України.
Непогодившись із постановою у справі про порушення митних правил № 0054/80500/21, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що  відповідач не довів належними та допустимими доказами те, що директором ТОВ «Євротранс» ОСОБА_1 через декларанта ФОП ОСОБА_3 для оформлення в Сумській митниці ДФС митної декларації типу ІМ 40 ДЕ № UA 805180/2019/033011 надано інвойс серії ZR Nr. 002978, що містив неправдиві відомості в частині країни походження товару, а також умисел позивача на неправомірне використання пільги у сплаті мита, що спричинило звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру у сумі 19899,99 грн. та факт вчинення ним порушення статті 485 Митного кодексу України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Статтею 75 МК України передбачено, що для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари, сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту.
За змістом частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (частина 5 статті 255 МК України).
З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (частина 8 статті 264 МК України).
Положеннями ст. 293 МК України визначено перелік осіб, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, є відповідний платник податків (ч. 2 ст. 293 МК України). Відповідно до п. 39 ч. 1 ст. 4 МК України платником податків є особа, на яку відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладено обов`язок зі сплати митних платежів.
Згідно з п. 212.1.3 ст. 212 Податкового кодексу України платниками на додану вартість є будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України.
Відповідно до  ч. 5 ст. 280 Митного кодексу України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 1 ст. 281 МК України передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Пунктом 2 частини першої статті 292 МК України передбачено, що митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.
За правилами частини першої статті 300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.
Законом України № 1678-VII від 16.09.2014 ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, від 27.06.2014.
У Протоколі І до Угоди «товар» означає продукцію, що випускається, навіть, якщо вона призначена для подальшого виробництва; «партія товару» означає товари, що або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документа, в єдиному інвойсі (пункти (с) та (l) статті 1).
Відповідно до п. 2 ст. 26 розділу IV вказаної Угоди термін «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі І до цієї Угоди «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва».
Згідно із статтею 29 «Скасування ввізного мита» глави 1 частини І Угоди кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.
Відповідно до  п. 1 ст. 16 цього Протоколу товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію Угоди за умови подання одного з таких документів:
сертифікату перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у додатку III до Протоколу, або у випадках, вказаних у статті 22 (1) Протоколу, - декларації інвойс, наданої експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.
Відповідно до ст. 22 вказаного Протоколу декларація інвойс може бути складена експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.
Згідно з ч. 3 ст. 2 зазначеного Протоколу експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього протоколу.
Відповідно до ст. 33 цього Протоколу митні органи країни імпорту мають право здійснювати подальші перевірки підтвердження походження товару у довільному порядку або воду, коли мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконання інших вимог даного Протоколу.
Проаналізувавши вказані норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у разі митного оформлення товару, який ввозиться з країн Європейського Союзу, платники мита та податків мають право скористатись тарифними преференціями, що передбачено Угодою. Проте, застосуванню таких пільг передує дотримання декларантом умов, з якими Угода та Протокол І до неї пов`язує їх застосування. За загальним правилом, декларантом подається сертифікат перевезення товару EUR.1, за виключенням випадків, коли може бути подана декларація інвойс, а саме у разі її складення: затвердженим експортером або експортером на будь-яку партію товару, що походить з певної країни, сукупна вартість якого не перевищує 6000 євро.
Стаття 458 МК України передбачає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Згідно зі статтею 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Отже, згідно з диспозицією даної норми порушення митних правил має місце у разі зазначення декларантом з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги або кількості товару, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.
Стаття 489 МК України визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про порушення митних правил. За вимогами цієї статті посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В той же час, за змістом статті 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.
Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 Митного кодексу України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).
Відповідно до правових позицій Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладених у постановах від 06.06.2018 у справах № 607/1866/17 та № 607/2391/17, для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.05.2019 у справі № 334/1738/16-а (2-а/334/124/16) та від 13.12.2018 у справі № 759/360/17 (адміністративне провадження №К/9901/60666/18).
Судовим розглядом встановлено, що у митній декларації типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2019/033011 поданою ТОВ «Євротранс» через декларанта ОСОБА_2 у пункті 34 зазначені відомості щодо країни походження товару- «сідельного тягача Renault, модель Magnum, номер шасі (VIN) - НОМЕР_1 » «FR», тобто Французька Республіка.
Аналогічні відомості зазначені у інвойсі (рахунку-фактурі) серії ZR Nr. 002978 від 05.11.2019, який складено продавцем товару - Zygrama II (Литовська Республіка) та наданому як підставу митного оформлення товару.
В обґрунтування оскаржуваної постанови відповідач посилається на те, що митними органами Литви повідомлено, що транспортний засіб зазначений у інвойсі-декларації Serija ZR Nr. 002978 від 05.11.2019 не є товаром з походженням відповідно до положень Угоди про Асоціацію між ЄС та Україною. Відповідно до чого, декларація про походження Serija ZR Nr. 002978 від 05.11.2019 була подана невірно.
Отже, позивачем надано митниці документи, до складання яких він не мав відношення, як і безпосередньо не зазначав в декларації відомості про країну походження товару, а отже у спірному випадку відсутні підстави для висновку про те, що декларантом умисно, з метою ухилення від сплати митних платежів, подано до митного органу неправдиві відомості щодо країни походження товару.
Вказана країна станом на час митного оформлення входила до Європейського Союзу, а тому виготовлений нею товар, як такий, що імпортується з території ЄС, мав преференційне європейське походження, та підлягав митному оформленню за зниженим рівнем ставки ввізного мита, передбаченого п. 1 ст. 29 розділу IV Угоди про асоціацію між Україною та Європейським союзом; що, в свою чергу, також свідчить про відсутність умислу у позивача безпідставно скористатися пільгою за кодом «410» зі сплати митних платежів, нарахованих із використанням преференції з товарів, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу.
Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів, що митному брокеру, який діяв в інтересах позивача, а також самому позивачу до моменту виявлення представниками митниці розбіжностей було відомо про дійсну країну, з якої походить придбаний ним товар.
При цьому, позивач, перебуваючи в Україні і не здійснюючи безпосереднього огляду і прийняття товару до моменту його митного оформлення, мав правомірні сподівання на те, що країною походження придбаних ним транспортних засобів є Європейський Союз.
Також, матеріали справи про порушення митних правил не містять належних та допустимих доказів вчинення саме позивачем порушення митних правил, передбачених диспозицією статті 485 МК України при оформленні ввезеного товару.
Як зазначалось вище, диспозиція статті 485 МК України передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Тобто, обов`язок доводити правомірність рішення у цій справі покладається на суб`єкт владних повноважень, яким у цій справі є Сумська митниця.
Усупереч частини 2 статті 77 КАС України відповідач не надав суду відповідне повідомлення митних органів Литви на яке посилається у постанові, як і не надав доказів напідтвердження того, що транспортний засіб зазначений у інвойсі Serija ZR Nr. 002978 від 05.11.2019 не є товаром з походженням відповідно до положень Угоди про Асоціацію між ЄС та Україною.
Зазначена обставина позбавляє можливості суд дійти висновку про те, що декларація про походження товару була подана невірно.
Належних, допустимих і достовірних доказів на спростування преференційного походження товару зазначеного у декларації ІМ40ДЕ № UA 805180/2019/033011, відповідачем суду не надано.
Отже відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на підтвердження правомірності свого рішення не надав будь-яких доказів, які б підтверджували недостовірність відомостей, заявлених позивачем в митній декларації на час її подання.
За наведених обставин слід дійти висновку, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 статті 77 КАС України та пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України та є такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами те, що директором ТОВ «Євротранс» ОСОБА_1 через декларанта ФОП ОСОБА_2 для оформлення в Сумській митниці ДФС митної декларації типу ІМ 40 ДЕ № UA 805180/2019/033011 надано інвойс серії ZR Nr. 002978, що містив неправдиві відомості в частині країни походження товару, а також умисел позивача на неправомірне використання пільги у сплаті мита, що спричинило звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру у сумі 19899,99 грн. та факт вчинення ним порушення статті 485 Митного кодексу України.
З огляду на встановлені факти суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що на підставі пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень - постанова про порушення митних правил № 0054/80500/21 від 25.08.2021, винесена виконуючим обов`язки першого заступника начальника Сумської митниці Хом`яком А.В. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України у вигляді штрафу у розмір 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 59699,97 грн. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в частині задоволення позовних вимог неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, колегія суддів відхиляє, як такі, що носять характер особистих припущень Сумської митниці та в ході апеляційного розгляду справи не знайшли свого підтвердження.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на підставі статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.12.2021 року по справі № 592/13323/21 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.
З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів  вважає, що відсутні в розумінні ст.139 КАС України правові підстави для розподілу судових витрат (в т.ч. витрат на професійну правничу правову допомогу) по даній справі.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці  залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.12.2021 по справі № 592/13323/21  залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.М. Мінаєва