УХВАЛА
 
21 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 446/2768/15
провадження № 61-21314св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М.,  
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»
третя особа - ОСОБА_2 ,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», підписану адвокатом Пац Євгенією Олегівною, на постанову Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року в складі колегії суддів Струс Л. Б., Левика Я. А., Шандри М. М.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» та просив визнати недійсними п. 15.1, п. б) п. 17.1.8, п. а) п. 17.1.8, п. в) п. 17.1.8 та п. 4.3 щодо сплати щомісячної винагороди, та п. в) п. 4.7 і п. 6.2.3 щодо черговості та обов`язку сплати цих винагород до Кредитно-заставного договору № LVH1AR 470144 від 15 липня 2008 року, Додаток № 1 в частині визначення сплати відсотків та п. 4.1, п. 17.1.6 кредитного договору, розділ 13 Кредитно-заставного договору від 15 липня 2008 року. 
 
Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 травня 2019 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково;визнано недійсними положення п. 15.1 та п. а) п.17.1.8, п. б) п. 17.1.8, п. в) п. 17.1.8 та п. 4.3 щодо сплати щомісячної винагороди кредитно-заставного договору № LVH1AR 470144 від 15 липня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 ; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 
 
У листопаді 2019 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року. 
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ                    від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2020 року відкрито касаційне провадження в справі. 
 
Відповідно до частини другої статті 389ЦПК України (тут і далі - в редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ :
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсними положень кредитного договору призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                     Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                           І. О. Дундар 
 
                                                                                                                               М. М. Русинчук