ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 904/6163/19	
                                                                                          Суддя І інстанції -  Сліпець Н.Є.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року у справі №904/6163/19 за позовом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №52» до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ: 

Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №52» звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив:
- визнати бездіяльність Приватного виконавця Ванжи Олександра Володимировича неправомірною;
- зобов`язати Приватного виконавця Ванжу Олександра Володимировича повернути на рахунок Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №52» стягнут суму основної винагороди приватного виконавця у розмірі 18457,83 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року у справі №904/6163/19 позовну заяву задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована відсутністю підстав для повернення боржнику основної винагороди приватного виконавця.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №52», в якому просило стягнути заборгованість у розмірі 215 427,86 грн, з яких: основний борг у розмірі 168 427,73 грн, інфляційні втрати у розмірі 7 304,30 грн, 3% річних у розмірі 4 254,93 грн, пеню у розмірі 35 440,90 грн та судовий збір.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2020 року позов задоволено частково, стягнуто з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №52» на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради основний борг у розмірі 168 427,73 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 497,23 грн., 3% річних у розмірі 4 254,93 грн., пеню у розмірі 35 440,90 грн. та судовий збір у розмірі 3 174,31 грн., в іншій частині позову відмовлено.
04.03.2020 року Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ на примусове виконання.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.02.2021 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2021 року у справі №904/6163/19 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №52» на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради основний борг у розмірі 155 227,73 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 497, 23 грн., 3% річних у розмірі 4 233,63 грн., пеню у розмірі 35 440,90 грн. та судовий збір у розмірі 2 976,00 грн., закрито провадження у справі в частині стягнення 12 000,00 грн., у решті позовних вимог відмовлено, стягнуто з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №52» на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 297,48 грн.
12.04.2021 року на виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.02.2021 року видано накази на примусове виконання.
Судом також встановлено, що 05.05.2021 року КП «Теплоенерго» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження №1052 від 30.04.2020 року.
Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. 05.05.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу №904/6164/19, виданого 04.03.2020 року господарським судом Дніпропетровської області.
Також, 05.05.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 18 457,83 грн.
Під час виконавчого провадження з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №52» на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради було стягнуто 214 795,10 грн.
При цьому, 27.11.2020 року Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №52» звернувся з апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2020 року у справі № 904/6163/19.
Так, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.02.2021 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2021 року у справі №904/6163/19 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №52» на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради основний борг у розмірі 155 227,73 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 497,23 грн., 3% річних у розмірі 4 233,63 грн., пеню у розмірі 35 440,90 грн. та судовий збір у розмірі 2 976,00 грн., закрито провадження у справі в частині стягнення 12 000,00 грн., у решті позовних вимог відмовлено, стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу №52 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 297,48 грн.
Судом встановлено, що 19.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу №904/6163/19 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
19.08.2021 року Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №52» направив на адресу приватного виконавця заяву про повернення основної винагороди на підставі ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Проте, приватним виконавцем стягнута основна винагорода так повернута і не була.
Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження".
Відповідно до ст.1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частина 1 ст.5 Закону № 1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Приписами ст.26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Частиною 1 ст.2 Закону № 1404-VIII   передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Відповідно до ч.3 ст.45 Закону № 1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
Згідно з ч.1 ст.31 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.
Відповідно до ч.2, 3 та 4 ст.31 Закону №1403-VIII винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2)   відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Частина 5   ст.31 Закону № 1403-VIII передбачає, що якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми   (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Відповідно до ч.7 ст.31 Закону № 1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643 "Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця".
Відповідно до п.19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Отже, винагорода приватного виконавця має складати 10% від стягнутої ним суми. Будь-якої іншої основної винагороди приватного виконавця законодавство України не визначає.
Разом з тим, п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону №1404 у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
При цьому, ч. 3 ст. 45 цього ж закону визначено, шо основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
З матеріалів справи вбачається, що 05.05.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 18 457,83 грн.
Разом з тим, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.02.2021 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2021 року у справі №904/6163/19 скасовано, прийнято нове рішення, яке набрало законної сили 09.02.2021 року.
19.02.2021 року виконавче провадження №61985297 з примусового виконання наказу №904/6163/19 господарського суду Дніпропетровської області, виданого 04.03.2020 року, закінчено на підставі п.5 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».
Власне, враховуючи положення ч.7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на те, що рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження №61985297 скасовано, то стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
При цьому, у такому ж порядку має бути повернена стягнута з боржника основна винагорода приватного виконавця, оскільки остання обраховується залежно від фактично стягнутої суми, а з огляду на те, що скасовано рішення суду, яким передбачено стягнення таких сум, то, відповідно відсутні підстави для нарахування і стягнення сум основної винагороди приватного виконавця.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. яка виразилась у  неповерненні на рахунок Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 52» стягнутої суми основної винагороди приватного виконавця у розмірі 18 457,83 грн. і наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, відсутні.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року у справі №904/6163/19  – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.    
В повному обсязі постанова складена 13 грудня 2022 року.

Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова