ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 761/27314/21
провадження № 51-582км22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
заявника                                                     ОСОБА_6 ,
розглянув у судовому засіданні матеріали за  скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Державного бюро розслідувань щодо невнесення за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 січня 2022 року про відмову ОСОБА_6 в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду 
м. Києва від 02 вересня 2021 року.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ухвалою від 02 вересня 2021 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Державного бюро розслідувань щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за його заявою від 16 липня 2021 року.
Київський апеляційний суд ухвалою від 27 січня 2022 року, керуючись п. 4 ч. 3 
ст. 399 КПК України, відмовив ОСОБА_6 у задоволенні клопотання 
про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернув йому апеляційну скаргу на вказану ухвалу слідчого судді, оскільки скаргу було подано після закінчення строку на апеляційне оскарження і суд за заявою особи не знайшов підстав для поновлення такого строку.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Як убачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_6 , указуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що ухвалу слідчого судді від 02 вересня 2021 року було постановлено 
без його участі та без повідомлення про дату та час розгляду його скарги, копію вказаного рішення він отримав лише 25 жовтня 2021 року, після того як звернувся до суду із заявою, та вже наступного дня подав апеляційну скаргу з клопотанням 
про поновлення строку на апеляційне оскарження. Наголошує, що через відсутність у нього повного тексту судового рішення був не обізнаний про мотиви, з яких суд виходив під час постановлення такого рішення, та не міг обґрунтувати свою думку з приводу незгоди з висновками суду, що унеможливило подачу апеляційної скарги у встановлений строк. Вважає, що суд апеляційної інстанції, не врахувавши очевидних фактів на користь поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, безпідставно відмовив у його поновленні та повернув апеляційну скаргу.
Позиції учасників судового провадження
ОСОБА_6 в судовому засіданні просив задовольнити його касаційну скаргу.
Прокурор, указуючи на безпідставність доводів касаційної скарги ОСОБА_6 , просив залишити скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення — без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які було досліджено під час судового розгляду й оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, як передбачено частинами 2, 3 
ст. 395 КПК України, подається протягом 5 днів із дня її оголошення, а для особи, 
яка перебуває під вартою, — в цей же строк із моменту вручення копії судового рішення.
Частиною 3 ст. 395 цього Кодексу встановлено винятки із загального правила щодо початку обчислення строку оскарження ухвал слідчого судді, за яким відлік п`ятиденного терміну починається не з дня їхнього оголошення, а з дня отримання заінтересованою особою копії судового рішення. Зазначений порядок стосується лише тих осіб, без виклику яких було постановлено ухвалу слідчого судді, яку вони оскаржують.
Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПК України визначено, що апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження й особа, 
яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно зі ст. 117 КПК України пропущений з поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти лише ті обставини, які були 
чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, 
що подала заяву про перегляд судового рішення, пов`язані дійсно з істотними перешкодами чи труднощами, які унеможливлювали або ускладнювали можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Як убачається з матеріалів провадження, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ухвалою від 02 вересня 2021 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Державного бюро розслідувань щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей 
про вчинене кримінальне правопорушення за його заявою від 16 липня 2021 року.
При цьому ОСОБА_6 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду поданої ним скарги.
Того ж дня, керуючись положеннями ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя склав та оголосив резолютивну частину ухвали. Повний текст рішення було оголошено 
06 вересня 2021 року.
26 жовтня 2021 року ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року. У апеляційній скарзі, крім іншого, просив про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, оскільки копію його повного тексту він отримав за своєю заявою лише 25 жовтня 2021 року, що, на його переконання, свідчило 
про поважність пропуску такого строку. 
Київський апеляційний суд, керуючись положеннями статей 395, 399 КПК України, ухвалою від 27 січня 2022 року відмовив ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді 
від 02 вересня 2021 року та повернув апеляційну скаргу. 
При цьому суд зазначив, що скаргу подано з пропуском установленого процесуальним законом строку, а доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, не підтверджують неможливості скористатися правом на оскарження ухвали 
у визначений законом строк. 
Проте, на думку колегії суддів касаційного суду, рішення апеляційного суду 
є передчасним.
Відповідно до матеріалів провадження копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року ОСОБА_6 отримав 25 жовтня 2021 року.
Разом із тим з огляду на положення п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі особа, яка її подає, має вказати про свої вимоги та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Апеляційний суд, розглядаючи клопотання про поновлення строку, належним чином не перевірив та не проаналізував доводів ОСОБА_6 стосовно того, 
що рішення від 02 вересня 2021 року було постановлено без його участі і відсутність повного тексту перешкодила йому подати апеляційну скаргу з належним обґрунтуванням відповідно до вимог КПК України.
За висновком про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 27 травня 2019 року в справі № 461/1434/18, у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого рішення вказане 
за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.
Однак в оскарженій ухвалі апеляційний суд, обґрунтовуючи прийняте рішення, послався на те, що хоч ОСОБА_6 дійсно не був присутній в судовому засіданні 02 вересня 2021 року під час ухвалення оскаржуваного рішення, утім він був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду поданої ним скарги 
за номером телефону, який вказав у поданій ним скарзі, а тому об`єктивно мав можливість дізнатися про результати її розгляду. При цьому суд зазначив, 
що за змістом положень ч. 3 ст. 395 КПК України, якою регламентовано порядок і строки апеляційного оскарження, початок перебігу строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді розпочинається з дня отримання особою її копії лише у разі, якщо оскаржувана ухвала була постановлена без виклику цієї особи, тобто коли вона не була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду. 
З огляду на це ОСОБА_6 , як зазначено в ухвалі, звернувшись до суду 
з апеляційною скаргою 26 жовтня 2021 року, пропустив установлений процесуальним законом строк на апеляційне оскарження та не вказав обґрунтованих підстав для його поновлення.
Із наведеним твердженням апеляційного суду колегія суддів суду касаційної інстанції не погоджується та вважає, що суд, формально зазначивши, 
що ОСОБА_6 не навів достатніх підстав, які перешкоджали йому вчасно подати апеляційну скаргу, дійшов передчасного висновку про відсутність підстав 
для поновлення процесуального строку.
Варто також зазначити, що всупереч вимогам ст. 376 КПК України копія повного тексту постановленої слідчим суддею ухвали від 02 вересня 2021 року взагалі 
не була направлена ОСОБА_6 , про що свідчать матеріали провадження.
Таким чином, під час розгляду провадження суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що відповідно 
до приписів п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для його скасування. 
За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню 
з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати викладене та ухвалити обґрунтоване судове рішення. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд 
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 27 січня 2022 року про відмову 
ОСОБА_6 в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду 
м. Києва від 02 вересня 2021 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                           ОСОБА_3