КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
12 грудня 2022 року                                                                                   м. Київ
                                                                                    
Унікальний номер справи 756/4688/22 
Апеляційне провадження 22-ц/824/11969/2022 
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.
при секретарі Кролівець О.В.
 
сторони          
позивач                          ОСОБА_3
 
відповідач                  ОСОБА_2 
 
            розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , подану через представника ОСОБА_4 , на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Діденко Є.В., у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - Оболонський відділ ЦМУ ДМС м. Києва та Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
 
в с т а н о в и в :
 
            улипні 2022 року  ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила усунути перешкоду в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання                    ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеним житлом.
            В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником квартириАДРЕСА_1 . У вказаній квартирі з 2012 року зареєстрований відповідач, з яким вона не знайома, обставини реєстрації його місця проживання у квартирі їй не відомі.  ОСОБА_6 ніколи не проживав і не проживає у вказаній квартирі та немає його речей.
Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києвавід 06.09.2022 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивачка через представника подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи. А саме, суд не врахував, що позивачка набула право власності на спірну квартиру з часу відкриття спадщини та має право ставити питання про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідач проживає у спірній квартирі, будь - яких його речей у квартирі немає. Він не є членом сім`ї позивачки та намагання останньої встановити дійсне місце проживання відповідача не дали результатів.
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03.11.2017 у справі № 759/14776/13-ц за ОСОБА_3 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.
            З 2012 року у спірній квартирі зареєстрованийОСОБА_2 .
            Листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» від 14.06.2022 повідомлено про відсутність компетенції у компанії для підтвердження або спростування факту відсутності особи за певною адресою.
            Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що місце проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі зареєстровано колишнім власником - спадкодавцем, права і обов`язки якого успадкувала позивачка. Обставини реєстрації відповідача у квартирі позивачкою не з`ясовані та остання не надала доказів, що відповідач дійсно не проживає у квартирі. 
            Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
            Відповідно до статей 41, 47 Конституції України, кожному на рівні з недоторканістю права власності, гарантується право на житло, відповідно до якого ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
            Згідно зі ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
            Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
            Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
            Відповідно до інформації про зареєстроване місце проживання особи відповідач зареєстрований у спірній квартирі з 23.02.2012, що дає підстави вважати, що він був зареєстрований за згодою колишньої власниці квартири                       ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка у позовній заяві не вказує, що відповідач був зареєстрований у спірній квартирі поза волею власника.
            Відтак позивачці необхідно було довести наявність обставин, які дають підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
            Позивачка у підтвердження викладених у позовній заяві обставин надала лише копію судового рішення, відповідно до якого за нею визнано право власності на спірну квартиру.
            Будь - яких інших доказів, які б підтверджували ту обставину, що відповідач не проживає у спірній квартирі чи інші обставини, які свідчать про те, що відповідач втратив вправо користування спірною квартирою до суду першої інстанції позивачкою не надано.
            За вказаних обставин суд першої інстанції правильно виходив з того, що позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 цього ж Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи з положень даних норм колегією суддів відмовлено у прийнятті доказів від позивачкина стадії апеляційного розгляду, оскільки розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства.
 За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу  ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від                                        06 вересня 2022 року залишити без зміню.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.
Постанова складена 15.12.2022.

Головуючий                                                                         Л. Д. Махлай

 Судді                                                                                    О. В. Немировська

 
                                                                                                          Т. І. Ящук