ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/17539/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Уркевич В. Ю.- головуючий, Мачульський Г. М., Могил С. К., 
за участю секретаря судового засідання Кравчук О. І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 (головуючий суддя Ходаківська І. П., судді Демидова А. М., Владимиренко С. В.) та рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 (суддя Щербаков С. О.) у справі
за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»
до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», 2) Приватного акціонерного товариства «Камет-Сталь»,
про визнання договору недійсним,
за участю представників:
позивача - Кузьміної І. С. (адвокат),
відповідача-1 - Горбача А. М. (адвокат),
відповідача-2 - Грищенка В. О. (адвокат).

СУТЬ СПОРУ
1.          Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - ТОВ «Оператор ГТС України») та Приватним акціонерним товариством «Камет-Сталь» (далі - ПрАТ «Камет-Сталь») було укладеного договір транспортування природного газу.
2.          Відповідно до вказаного договору ТОВ «Оператор ГТС України» зобов`язувався надати ПрАТ «Камет-Сталь» послуги транспортування природного газу по «прямій трубі», тобто без приєднання до газорозподільної системи.
3.          Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»   (далі - АТ «Дніпропетровськгаз»), в газорозподільній зоні якого розташоване ПрАТ «Камет-Сталь», вважаючи, що договір транспортування природного газу не відповідає вимогам чинного законодавства, звернулося до суду з позовом про визнання вказаного договору недійсним.
4.          Рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції, у задоволені позову відмовлено.
5.          Не погодившись із вказаними судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, АТ «Дніпропетровськгаз» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.
6.          Верховний Суд відмовив у задоволенні касаційної скарги, виходячи з такого.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
7.          У листопаді 2021 року АТ «Дніпропетровськгаз» звернулося до суду з позовом до ТОВ «Оператор ГТС України» та Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» (в подальшому перейменовано на ПрАТ «Камет-Сталь») про визнання недійсним договору транспортування природного газу від 27.07.2021 № 21/1640/2107000145, укладеного між ТОВ «Оператор ГТС України» та ПрАТ «Камет-Сталь» (далі - договір транспортування природного газу).
8.          Позов обґрунтовано тим, що договір транспортування природного газу не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки ПрАТ «Камет-Сталь» не має ліцензій для надання послуг розподілу природного газу, в той же час ТОВ «Оператор ГТС України» при укладенні цього договору фактично надало останньому статус газорозподільного підприємства.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
9.          Між ПрАТ «Камет-Сталь» (замовник) та ТОВ «Оператор ГТС України» (оператор) було укладено договір транспортування природного газу, відповідно до умов якого оператор взяв на себе зобов`язання надавати замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник - сплачувати оператору встановлені у цьому договорі вартість такої послуги та оплат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.
10.          Крім того, між ТОВ «Оператор ГТС України» та ПрАТ «Камет-Сталь» було складено та підписано акт від 19.08.2021 № КС-100713 розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін по ККЦ ГРС-1 м. Кам`янське.
11.          Звертаючись з позовом у даній справі, АТ «Дніпропетровськгаз» послалося на отриманий від ПрАТ «Камет-Сталь» лист від 04.08.2021 № 01/5-МВ, адресований ТОВ «Оператор ГТС України», відповідно до якого у зв`язку з придбанням частини майна боржника Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (далі - ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат»), що утворює завершений цикл виробництва продукції у складі єдиного майнового комплексу, включно з об`єктами газотранспортної інфраструктури, ПрАТ «Камет-Сталь» повідомляло про надсилання на адресу ТОВ «Оператор ГТС України» листа-заяви від 02.08.2021 № 01-316/2 щодо приєднання до газотранспортної системи.
12.          Звідси АТ «Дніпропетровськгаз» стверджує, що ПрАТ «Камет-Сталь» має намір отримувати послуги транспортування природного газу по «прямій трубі» з ГРС-1 за договором, укладеним з ТОВ «Оператор ГТС України».
13.          При цьому, на думку АТ «Дніпропетровськгаз», передумовою здійснення розподілу, транспортування, постачання природного газу є факт приєднання споживача до газорозподільної або газотранспортної системи.
14.          Так, за твердженням АТ «Дніпроптеровськгаз», приєднання споживача до газотранспортної системи унормоване розділом VI Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс ГТС), пунктом 2 глави 1 якого передбачено, що приєднання об`єктів (у тому числі тих, які планується збудувати) замовника приєднання до газотранспортної системи є нестандартним приєднанням.
15.          У той же час, за посиланням АТ «Дніпропетровськгаз», воно не відмовляло                    ПрАТ «Камет-Сталь» в наданні послуги на розподіл природного газу у зв`язку з відсутністю або недостатністю вільної потужності; про потребу у тиску, необхідному для забезпечення потреб замовника, більше 1,2 МПа з боку ПрАТ «Камет-Сталь» не повідомлялося.
16.          Також, на думку АТ «Дніпропетровськгаз», з боку ПрАТ «Камет-Сталь» не дотримано процедури приєднання через укладення нового договору на приєднання, отже, відсутні підстави для пуску газу по ДУ800, зокрема, ПрАТ «Камет-Сталь», яке є новим власником єдиного майнового комплексу включно із об`єктами газотранспортної інфраструктури, а тому повинно пройти процедуру приєднання до газотранспортної системи.
17.          Відповідно до листа ТОВ «Оператор ГТС України» від 05.11.2020 № ТОВВИХ-20-12470 в експлуатацію введено лише ГРС-1 м. Дніпродзержинськ згідно з актом Дніпровського металургійного комбінату ім. Ф. Е. Дзержинського від 23.10.1987, інформація щодо введення в експлуатацію ДУ800 відсутня, з чого АТ «Дніпропетровськгаз» дійшло висновку про те, що сама процедура приєднання унеможливлена відсутністю приймання в експлуатацію ДУ800.
18.          За таких обставин, на думку позивача, неправомірні дії відповідачів призведуть до таких негативних наслідків: 1) АТ «Дніпропетровськгаз» не володіє інформацією щодо технічної справності ДУ800, наявності виконавчо-технічної документації на ДУ800, одночасно в зоні розташування ПАТ «Камет-Сталь» перебувають як промислові споживачі, так і побутові, яким АТ «Дніпроптеровськгаз» здійснює розподіл природного газу на території Дніпропетровської області; 2) вихід ПрАТ «Камет-Сталь» із зони розподілу АТ «Дніпроптеровськгаз» призведе до істотного зростання тарифу на розподіл для споживачів всіх форм власності, а саме на 16,4 %, тобто споживачі будуть змушені сплачувати 1,33 грн/куб. м замість 1,14 грн/куб. м за розподіл, виходячи з того, що розрахований обсяг річної замовленої потужності                       ПрАТ «Камет-Сталь» в газовому році 2019- 2020 складає - 176 933 578, 16 куб. м, що становить 248 414 743, 74 грн збитків АТ «Дніпропетровськгаз» у 2021 році.
19.          За твердженням АТ «Дніпропетровськгаз», ПрАТ «Камет-Сталь» також фактично надає послуги з розподілу природного газу Публічному акціонерному товариству «Дніпровагонмаш» та Державному підприємству «Стальзавод» за відсутності відповідних ліцензій та договорів.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
20.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022, в задоволенні позову відмовлено.
21.          Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що АТ «Дніпропетровськгаз» не доведено і судом не встановлено, що оспорюваний договір транспортування природного газу, який укладений між ТОВ «Оператор ГТС України» та ПрАТ «Камет-Сталь», як і правовідносини, що виникли з нього, будь-яким чином призвели до порушення, невизнання чи оспорення прав або інтересів АТ «Дніпропетровськгаз», або могли так чи інакше вплинути на його права та обов`язки.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
22.          У жовтні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Дніпропетровськгаз», в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи касаційної скарги та заперечень на неї
23.          Підставами касаційного оскарження є пункти 1, 2, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
24.          На обґрунтування підстави касаційного оскарження скаржник посилається на неврахування судом апеляційної інстанції правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/16579/20 та від 02.10.2022 у справі                       № 910/9535/18, щодо застосування статей 3, 15, 228 Цивільного кодексу України.
25.          Скаржник також зазначає про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм пунктів 30 та 35 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», пункту 2 частини другої статті 3 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», пункту 5 глави першої розділу І, пунктів 1- 3, 5, 7, 9 глави першої розділу VI, пункту 17 глави другої розділу VI Кодексу ГТС у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 910/18389/20.
26.          Крім того, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, а саме листи НКРЕКП від 24.12.2020 № 13902/16/7-20 та від 30.09.2021                                            № 11238/16.4.2/7-21.
27.          У судовому засіданні представник АТ «Дніпропетровськгаз» підтримала касаційну скаргу та просила її задовольнити.
28.          ТОВ «Оператор ГТС України» та ПрАТ «Камет-Сталь» надали відзиви на касаційну скаргу, в яких просять відмовити в задоволенні касаційної скарги, а судові рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.
29.          У судовому засіданні представники ТОВ «Оператор ГТС України» та ПрАТ «Камет-Сталь» заперечували проти задоволення касаційної скарги та просили залишити її без задоволення.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
30.          Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
31.          Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України
32.          Звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, АТ «Дніпропетровськгаз» оскаржує постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції, зокрема з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
33.          З огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання, застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах.
34.          Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).
35.          На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним та об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження                 № 14-166цс20).
36.          Так, АТ «Дніпропетровськгаз» у касаційній скарзі стверджує, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки щодо застосування статей 3, 15, 228 Цивільного кодексу України, викладені у постановах Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/16579/20 та від 02.10.2022 у справі № 910/9535/18.
37.          При цьому колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що у справі № 910/16579/20 Верховний Суд не ухвалював постанову від 21.09.2021, як помилково зазначає АТ «Дніпропетровськгаз», натомість Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20 (провадження № 12-60гс21).
38.          Так само Верховний Суд не ухвалював постанову від 02.10.2022 у справі                            № 910/9535/18, на яку помилково посилається скаржник в касаційній скарзі, натомість Верховний Суд прийняв постанову від 02.10.2019 у справі № 910/9535/18.
39.          Предметом позову у справі № 910/16579/20 була вимога банку до іншого банку та приватного акціонерного товариства про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору відступлення права вимоги виконання зобов`язань за генеральним договором про умови надання банківських гарантій і акредитивів з розміром основного зобов`язання у                              2 800   000,00 доларів США.
40.          Позов у справі № 910/16579/20 було обґрунтовано, зокрема, тим, що наявні підстави для визнання правочину недійсним у силу статті 234 Цивільного кодексу України як фіктивного, оскільки він не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, що є порушенням вимог частин першої, п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України; оспорюваний правочин учинено на шкоду позивачу та іншим кредиторам, вимоги яких визнано судом у справі про банкрутство.
41.          У справі № 910/9535/18 суди розглядали спір за позовом товариства з обмеженою відповідальністю до іншого товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення                         1 700 000,00 грн штрафу за договором про надання поворотної фінансової допомоги.
42.          Позовні вимоги у справі № 910/9535/18 були обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору про надання поворотної фінансової допомоги щодо повернення отриманих як позика коштів.
43.          Натомість у справі № 910/17539/21, судові рішення в якій переглядаються в касаційному порядку, предметом позову є вимога про визнання договору транспортування природного газу недійсним з тих підстав, що він не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки ПрАТ «Камет-Сталь» не має ліцензій для надання послуг розподілу природного газу, в той же час ТОВ «Оператор ГТС України» при укладенні цього договору фактично надало ПрАТ «Камет-Сталь» статус газорозподільного підприємства.
44.          Звідси правовідносини у справах № 910/16579/20 і № 910/9535/18 та у справі                                     № 922/3758/20 не є подібними за підставами та предметом позову, встановленими фактичними обставинами справи та матеріально-правовим регулюванням.
45.          При цьому АТ «Дніпропетровськгаз», посилаючись у касаційній скарзі на вказані вище постанови Верховного Суду, лише цитує окремі положення їх мотивувальних частин та не наводить висновків щодо застосування конкретних норм права у подібних правовідносинах.
46.          Водночас у постанові від 04.08.2022 у справі № 922/19/21 Верховний Суд зазначив, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах. Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.
47.          Ураховуючи викладене, колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що касаційна скарга АТ «Дніпропетровськгаз» з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є необґрунтованою.
48.          Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
49.          Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають із подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.
50.          З урахуванням наведеного колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі № 910/17539/21 на підставі пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України за касаційною скаргою АТ «Дніпропетровськгаз» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у частині підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України
51.          АТ «Дніпропетровськгаз» в касаційній скарзі також визначило підставою касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій пункт 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
52.          Так, у касаційній скарзі скаржник зазначає про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм пунктів 30 та 35 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», пункту 2 частини другої статті 3 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», пункту 5 глави першої розділу І, пунктів 1- 3, 5, 7, 9 глави першої розділу VI, пункту 17 глави другої розділу VI Кодексу ГТС у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 910/18389/20.
53.          З цього приводу колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає таке.
54.          Верховний Суд у справі № 910/18389/20 розглядав справу за позовом АТ «Дніпропетровськгаз» до ТОВ «Оператор ГТС України» про припинення дії, що порушує право, шляхом заборони надання послуги транспортування природного газу.
55.          Позовні вимоги у справі № 910/18389/20 були обґрунтовані тим, що правові підстави для фактичного надання послуг транспортування природного газу відсутні, оскільки порушено процедуру приєднання до газотранспортної системи, та матимуть місце негативні наслідки від пуску ТОВ «Оператор ГТС України» газу на адресу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» як прямому споживачу.
56.          Натомість, як уже зазначалося вище, у справі № 910/17539/21 предметом позову є вимога про визнання договору транспортування природного газу недійсним з тих підстав, що він не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки ПрАТ «Камет-Сталь» не має ліцензій для надання послуг розподілу природного газу, в той же час ТОВ «Оператор ГТС України» при укладенні цього договору фактично надало ПрАТ «Камет-Сталь» статус газорозподільного підприємства.
57.          У справі № 910/18389/20 суд касаційної інстанції при перегляді судових рішень судів попередніх інстанцій послався на постанову Верховного Суду від 23.02.2022 у справі                      № 904/2104/19 (910/4994/21), в якій розглядалося питання правомірності укладеного між ТОВ «Оператор ГТС України» та ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» договору транспортування природного газу, і зазначив таке.
58.          Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.
59.          Згідно з пунктом 3 глави першої розділу VI Кодексу ГТС замовники приєднання мають право приєднатися до газотранспортної системи у випадку: відмови оператором газорозподільної системи замовнику приєднання у зв`язку з відсутністю або недостатністю вільної потужності; якщо замовник приєднання є газодобувним підприємством, який приєднує об`єкти видобутку/виробництва природного газу (біогазу); якщо замовник приєднання є оператором газорозподільної системи, межа території ліцензійної діяльності якого максимально наближена до точки приєднання; якщо тиск, необхідний для забезпечення потреб замовника, перевищує 1,2 МПа.
60.          Разом з тим в абзаці 1 частини першої статті 19 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що суб`єкти ринку природного газу є рівними у праві на отримання доступу до газотранспортних та газорозподільних систем, газосховищ, установки LNG та на приєднання до газотранспортних і газорозподільних систем.
61.          Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 19 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи зобов`язані за зверненням суб`єкта ринку природного газу (замовника) забезпечити його приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи.
62.          З наведеними нормами кореспондується положення пункту 5 глави першої розділу VI Кодексу ГТС, де визначено, що оператор газотранспортної системи зобов`язаний за зверненням замовника приєднання забезпечити приєднання його об`єкта будівництва (у т.ч. об`єкта, який планується збудувати на земельній ділянці, що знаходиться у власності чи користуванні замовника) або існуючого об`єкта до газотранспортної системи за умови дотримання технічних норм та стандартів безпеки та за умови виконання замовником приєднання вимог цього Кодексу та чинного законодавства України.
63.          Відповідно до пункту 9 глави першої розділу VI Кодексу ГТС приєднання об`єктів замовника оператором газотранспортної системи здійснюються на підставі договору на приєднання, який передбачає, зокрема: права та обов`язки сторін; строки та умови виконання приєднання; період обов`язкового виконання договору приєднання, а також умови його розірвання; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору приєднання, у тому числі порушення передбачених строків виконання робіт; розмір або спосіб визначення оплати за приєднання, а також терміни внесення оплати окремими частинами (за необхідності); обсяг робіт, необхідних для виконання приєднання (технічний нагляд, підключення об`єкта замовника до газотранспортної системи, підключення, вартість стравленого газу тощо); умови одержання доступу до об`єктів, що належать суб`єкту приєднання, з метою будівництва або розширення мережі, необхідної для виконання приєднання; умови та спосіб, визначені замовником (власність (у тому числі шляхом купівлі-продажу), користування, господарське віддання, експлуатацію), передачі об`єктів газотранспортної системи оператору газотранспортної системи.
64.          Системний аналіз наведених вище положень з урахуванням визначення поняття «приєднання», наданого у статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», дає підстави для висновку, що процедура приєднання здійснюється з метою створення технічних умов для транспортування природного газу у зв`язку з підключенням об`єкта споживача до газотранспортної системи. Тобто якщо наявне підключення об`єкта замовника до газотранспортної системи і при цьому існує технічна можливість для надання послуг транспортування природного газу, то приєднання є таким, що існує.
65.          Звідси Верховний Суд у постанові від 07.07.2022 у справі № 910/18389/20, від викладеного в якій правового висновку просить відступити скаржник, зазначив, що суд касаційної інстанції у постанові від 23.02.2022 у справі № 904/2104/19 (910/4994/21) підтвердив висновки судів попередніх інстанцій про правомірність укладеного між ТОВ «Оператор ГТС України» та ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» договору та сформулював висновки щодо застосування положень Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу ГТС з питань дотримання умов приєднання замовника до газотранспортної системи.
66.          Водночас колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 287 цього Кодексу, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.
67.          Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19.
68.          У касаційній скарзі АТ «Дніпропетровськгаз» не наводить того, від якого саме правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 910/18389/20, необхідно відступити.
69.          Не містить касаційна скарга АТ «Дніпропетровськгаз» як обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, так і змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.
70.          Ураховуючи викладене, колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що скаржник не навів обґрунтованих підстав для відступу від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 910/18389/20, а отже, і для передачі справи                            № 910/17539/21 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
71.          Звідси колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги в частині підстави касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України
72.          У касаційній скарзі АТ «Дніпропетровськгаз» як підставу касаційного оскарження зазначає також пункт 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
73.          Водночас скаржник у касаційній скарзі стверджує, що суд не дослідив належним чином зібрані у справі докази, а саме листи НКРЕКП від 24.12.2020 № 13902/16/7-20 і від 30.09.2021                                            № 11238/16.4.2/7-21, та відхилив посилання АТ «Дніпропетровськгаз» на вказані вище листи НКРЕКП, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
74.          З цього приводу колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає таке.
75.          Відповідно до пункту 1 частин третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
76.          Зважаючи на вказані положення пункту 1 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції відхиляє доводи скаржника про те, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, оскільки у цій справі посилання скаржника на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктами 1 та 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є необґрунтованими.
77.          Крім того, колегія суддів суду касаційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
78.          Таким чином, підставою оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій може бути відхилення саме клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи, а не відхилення посилання на докази, що знаходяться в матеріалах справи, як неправильно зазначає АТ «Дніпропетровськгаз» у касаційній скарзі.
79.          Водночас колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в оскаржуваних судових рішеннях суди попередніх інстанцій дослідили надані сторонами докази та зазначили, що вони не беруть до уваги посилання АТ «Дніпропетровськгаз» на листи НКРЕКП від 24.12.2020 №13902/16/7-20 та від 30.09.2021 № 11238/16.4.2/7-21, оскільки у вказаних листах відсутні висновки НКРЕКП про порушення ТОВ «Оператор ГТС України» вимог чинного законодавства. В той же час у листі від 30.09.2021 стверджується, що положеннями Кодексу ГТС не передбачено вимог щодо заборони замовнику самостійно проводити оцінку можливості здійснення приєднання, що не є стандартним.
80.          Відповідно до частини другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
81.          З огляду на викладене доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права в частині недослідження зібраних у справі доказів є необґрунтованими.
82.          Інших доводів щодо того, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, АТ «Дніпропетровськгаз» не наведено.
83.          За таких обставин колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги в частині підстави касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
84.          З огляду на викладене касаційна скарга АТ «Дніпропетровськгаз» є необґрунтованою, а рішення суду першої інстанцій та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
85.          Зважаючи на те, що підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі № 910/17539/21 за касаційною скаргою АТ «Дніпропетровськгаз», поданої з цієї підстави.
86.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.
87.          Згідно з положеннями статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
88.          Взявши до уваги викладене, касаційну скаргу АТ «Дніпропетровськгаз» в частині підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 2 та 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, слід залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
Щодо судових витрат
89.          З огляду на висновок про закриття касаційного провадження та залишення касаційної скарги АТ «Дніпропетровськгаз» без задоволення судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1.          Касаційне провадження у справі № 910/17539/21 за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.
2.          Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» в частині підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 2 та 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.
3.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 і рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 910/17539/21 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                       В. Ю. Уркевич

Судді:                                                                                                Г. М. Мачульський

                                                                                                    С. К. Могил