ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 213/621/22(2-а/213/15/22 )	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження 
апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті 
на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.07.2022 
в адміністративній справі №213/621/22 
за позовом ОСОБА_1 
до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Колєснік Наталії Геннадіївни 
про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, стягнення витрат, понесених на сплату штрафу,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Колєснік Наталії Геннадіївни, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову по справі  про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії ВМ №00005044 від 29.12.2021;
- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення від 29.12.2021 року за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь понесені витрати по сплаті штрафу в сумі 8500 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова про накладення адміністративного штрафу є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у його діях, як власника транспортного засобу, відсутній склад адміністративного правопорушення, вина у вчиненні ним правопорушення не доведена.
Крім того, позивач вказує, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512, оскільки в ній не вказано дату і час фіксації вимірювання ваги, смугу та напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, категорію, тип, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу, фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні, суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці дороги. Акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів складено не було.
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.07.2022 позов    задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ №00005044 від 29.12.2021 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 грн. за ч. 2  ст. 132-1 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення від 29.012.2021  відносно ОСОБА_1 за  ст. 132-1 ч.2 КУпАП   закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на користь ОСОБА_1 сплачений штраф за постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ВМ №0005044 від 29.12.2021 у розмірі 8500,00 грн. 
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, не доведено належними та допустимими доказами правомірність прийнятого рішення про накладення адміністративного стягнення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Відповідач наполягає на правомірності оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, зазначаючи, що ця постанова містить необхідну інформацію, подія і склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення  особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені. Факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених п.22.5 ПДР доведено належними, допустимими та достовірними доказами.
Також відповідно до вимог ст.14-3 КУпАП позивач є суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП. 
Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ФОП ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13.08.2013 за № 22270000000056154.
Основним видом діяльності позивача є КВЕД 49.41 вантажний автомобільний транспорт.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ФОП ОСОБА_1 є власником транспортного засобу МЕRCEDES-BENZ 2222, державний номерний знак НОМЕР_1 , спеціалізований вантажний фургон ізотермічний встроєна холодильна установка та гіроборд, маса без навантаження якого 11560 кг, повна маса 24000 кг.
27.12.2019 між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Надежда Л» укладено договір №07-ТП/20 про надання транспортних послуг, 30.12.2019 укладено договір №10-ТП/20 на транспортно-експедиційне обслуговування. 
Відповідно до акту надання послуг №786 від 29.12.2021 ФОП ОСОБА_1 на підставі вказаних договорів надав транспортні та експедиційні послуги за маршрутом: Кривий Ріг-Шпола- Черкаси-Київ з перевезення вантажу. 
Відповідно до товарно-транспортних накладних №№Р8517, Р8518, Р8515, Р8516, Р8539, Р8540, Р8519 від 29.12.2021 транспортний засіб МЕRCEDES-BENZ 2222, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював перевезення товару «дріжджі» загальною масою 11018 кг, замовника ТОВ «Надєжда Л».
Старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Колєснік Н.Г. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ №00005044 від 29.12.2021, відповідно до якої транспортний засіб МЕRCEDES-BENZ 2222, державний номерний знак НОМЕР_1 , 29.12.2021 о 15.53 год. на а/д Н-23, км 2 + 998 м (Кіровоградська область) допустив рух із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме:  навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 8,8 % (4,733 т.), за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
На відповідальну особу ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн. 
08.02.2022 позивачем сплачено штраф в розмірі 8500 грн. (квитанція 0.0.2449077273.1 АТ «Приватбанк»).
З приводу доводів позивача про притягнення до адміністративної відповідальності неналежного суб`єкта, суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Відповідно до   ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті  122-2, частинами другою і третьою статті  132-1  цього  Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Постановою Кабьінету Міністрів України  від 14 листопада 2018 року № 1197  затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до якого підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є:
1. Визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування;
2. Визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем;
3. Оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом;
4. Користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички);
5. Користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу;
6. Оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.
З матеріалів справи вбачається і не заперечується позивачем, що він є власником транспортного засобу МЕRCEDES-BENZ 2222, державний номерний знак НОМЕР_1 , спеціалізований вантажний фургон ізотермічний, встроєна холодильна установка та гіроборд, маса без навантаження якого 11560 кг, повна маса 24000 кг.
Відомості до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомості про належного користувача вказаного  транспортного засобу не вносились.
За таких обставин адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортним засобом МЕRCEDES-BENZ 2222, державний номерний знак НОМЕР_1 ,  автомобільними дорогами покладається на власника, яким є позивач.
Про суті прийнятої відповідачем постанови серії ВМ №00005044 від 29.12.2021, як вбачається із її змісту,   вимірювання ваги транспортного засобу здійснювалося технічним засобом Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM, 10022 (свідоцтво про повірку технічного засобу № UA.TR.001 35 376-21, строк дії до 10.09.2022). 
Також дана постанова містить посилання на веб-сайт з ідентифікатором доступу, на якому відображені фотографії транспортного засобу МЕRCEDES-BENZ 2222, державний номерний знак НОМЕР_1 , спереду, в момент вчинення правопорушення.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови серії ВМ №00005044 від 29.12.2021та зазначає таке.
Згідно статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05.04.2001 рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4  Правил допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Відповідно до ч.2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: 
п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-1 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-8 цього Кодексу.
Відповідно до ст.258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-1 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вимоги до змісту постанови, в тому числі, постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, визначені статтею 283 КУпАП.
Відповідно до ч.4 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Згідно пункту 3 Розділу II Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.
Відповідно до абзацу 3 пункту 8 Розділу II Інструкції № 512, постанова та бланк квитанції про сплату адміністративного штрафу, що є невід`ємною частиною цієї постанови, оформлені згідно з додатком 1 до цієї Інструкції, друкуються на паперовому бланку разом із повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа з постановою) та вкладаються у паперовий конверт.
Згідно вказаного Додатку №1 у постанові зазначаються: - дата, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, дата і час фіксації здійснення вимірювання, смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь; - марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги; - суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги; - назва технічного засобу, код, тип обладнання, серійний номер.
Згідно пунктів 1, 2 Розділу II Інструкції № 512, уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2, 3 статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті. Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова). Під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до пункту 3 Розділу II Інструкції № 512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Як встановлено судом першої інстанції, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ВМ №00005044 від 29.12.2021 містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.
Постанова не містить даних щодо фактичного навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, максимальне дозволене навантаження на вісь, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу,  які перевищили нормативні. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відсутність в оскаржуваній постанові такої інформації є істотним порушення з боку відповідача, оскільки така інформація безпосередньо впливає на правильність визначення наявності в діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
За таких обставин суд апеляційної інстанції  доходить висновку, що Державною службою України з безпеки на транспорті, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2  ст.77 КАС України  покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2  ст. 132-1 КУпАП, тому оскаржувана постанова є протиправною і підлягає скасуванню. 
В той же час суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем здійснено оплату штрафу за оскаржуваною постановою, тобто завдано майнової шкоди, штраф підлягає стягненню на його користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС Україниза наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Повернення коштів, сплачених позивачем на виконання   серії ВМ №00005044 від 29.12.2021,  у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн., має здійснюватися на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03 вересня 2013 року «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій» .
Згідно з п. 3 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
Відповідно до п. 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Заява про повернення коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню.
Таким чином, приймаючи до уваги, що в даному випадку відповідач є контролюючим органом у розумінні положень п. 5 Порядку  № 787, сплачений позивачем штраф може бути  повернуто   обласним   управлінням  держказначейства на підставі висновку відповідача як органу, який застосовував адміністративне  стягнення  (штраф).  
При цьому передумовою для цього є відповідне звернення позивача з письмовою заявою про надання висновку про повернення помилково сплаченого адміністративного штрафу.
Встановлені у справі обставини свідчать, що на час вирішення спору між сторонами наведена вище, законодавчо встановлена, процедура повернення коштів з бюджету позивачем не дотримана, тому, враховуючи також те, що  адміністративний суд обмежений колом питань, вирішення яких належить до його компетенції за результатами розгляду адміністративного позову з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (ч. 3 ст. 286 КАС України), підстави для задоволення позову в цій частині позовних вимог відсутні.
Відповідно до ч.2 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у  частині  задоволених позовних вимог про стягнення на користь позивача  сплаченого штрафу у розмірі 8500,00 грн.
За правилами ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Судом встановлено, що судовий збір за подання позовної заяви складає 1488,60 грн., із яких за вимоги немайнового характеру – 496,20 грн., за вимоги майнового характеру – 992,40 грн. 
За правилами ч.2 ст.133 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.
Оскільки судом першої інстанції відстрочено сплату позивачем судового збору у справі до винесення рішення і позивач у строк, встановлений судом, судовий збір у вказаному вище розмірі не сплатив, приймаючи до уваги визначений позивачем предмет спору, обсяг задоволених позовних вимог за результатами апеляційного перегляду,  суд апеляційної інстанції змінюючи розподіл судових витрат вважає, що підлягають стягненню з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок його бюджетних асигнувань в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 496,20 грн.
Одночасно, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. за позовні вимоги майнового характеру, в задоволенні яких відмовлено.
Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки задовольнити частково.  
Скасувати рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.07.2022 в адміністративній справі №213/621/22 в частині задоволених позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1  сплаченого штрафу у розмірі 8500,00 грн.
Прийняти нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову. 
Скасувати рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.07.2022 в адміністративній справі №213/621/22 в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в дохід держави судового збору у розмірі 1488,60 грн. 
В іншій частині рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.07.2022 в адміністративній справі №213/621/22 залишити без змін.
Стягнути на користь Державного бюджету України з Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845) судові витрати зі сплати судового збору 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.
Стягнути на користь Державного бюджету України з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко