Справа № 303/3417/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        02 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        КОЖУХ О.А., ФАЗИКОШ Г.В.
за участю секретаря                ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 303/3417/21 за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області про скасування наказу, виконання обов`язку працевлаштування та стягнення середнього заробітку, за апеляційною скаргою Мукачівської районної військової адміністрації Закарпатської області на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 травня 2022 року, повний текст якого складено 17 травня 2022 року, головуючий суддя Монич В.О., -

встановив:

26.04.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області про скасування наказу, виконання обов`язку працевлаштування та стягнення середнього заробітку мотивуючи таким.
Наказом начальника Відділу освіти Мукачівської райдержадміністрації від 31.12.2020 року № 456-к її було звільнено з посади спеціаліста централізованої бухгалтерії Відділу освіти Мукачівської РДА на підставі ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України з 31.12.2020.
На момент звільнення позивачка перебувала в стані вагітності, що підтверджується медичною довідкою від 19.11.2020. З 29.12.2020 вона перебувала у відпустці в зв`язку із вагітністю пологами на підставі ст. 179 ч.ч 1, 2 КЗпП України, що підтверджується листком непрацездатності серії АЛВ № 575338 від 29.12.2020.
Листом від 08.02.2021 позивачці був надісланий наказ про звільнення та було повідомлено про механізм отримання трудової книжки, при цьому, в листі йдеться про повний розрахунок із нею при звільненні з роботи.
Згідно зі ст. 184 ч. 3 КЗпП України, звільнення вагітних жінок з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням; на період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.
Звільнення незаконне, оскільки було проведене без обов`язкового працевлаштування позивачки. Заявою від 01.03.2021 позивачка просила Мукачівську РДА виконати законодавчий обов`язок із її працевлаштування в цій установі, проте, отримавши заяву 04.03.2021 райдержадміністрація на неї не відреагувала. Трудова книжка позивачки знаходиться в Мукачівській РДА.
Через перебування в стані вагітності та народження дитини позивачка була позбавлена можливості своєчасно звернутися до суду по захист своїх трудових прав, тому пропустила строк звернення до суду з поважних причин.
Належним способом захисту трудових прав позивачки в даному випадку є вимога про зобов`язання виконати обов`язок із її працевлаштування.
Посилаючись на ці обставини, на положення ст.ст. 184, 233, 234 КЗпП України, на інші норми законодавства позивачка ОСОБА_1 просила:
поновити їй строк на оскарження наказу начальника Відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації від 31.12.2020 № 456-к;
визнати незаконним та скасувати наказ начальника Відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації від 31.12.2020 № 456-к про звільнення її з посади спеціаліста централізованої бухгалтерії Відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації;
зобов`язати Мукачівську районну державну адміністрацію виконати законодавчо визначений обов`язок із її працевлаштування;
стягнути з Мукачівської районної державної адміністрації на її користь середню заробітну плату за три місяці (з визначення точної суми після отримання довідки про заробітну плату);
допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 20.10.2021 року задоволено клопотання представника Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області про заміну неналежного відповідача, замінено відповідача Мукачівську районну державну адміністрацію Закарпатської області на належного відповідача – Відділ освіти Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17.05.2022 позов задоволено частково:
визнано незаконним і скасовано наказ начальника Відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 31.12.2020 № 456-к про звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста централізованої бухгалтерії Відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області;
зобов`язано Мукачівську районну державну адміністрацію Закарпатської області виконати законодавчо визначений обов`язок щодо працевлаштування ОСОБА_1 ;
у решті позову відмовлено;
стягнуто з Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області 908,00 грн судового збору в дохід держави.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності в межах задоволеного, з того, що роботодавцем не були додержані вимоги закону під час звільнення працівника щодо його працевлаштування, крім того, позивачку було звільнено з роботи в період її тимчасової непрацездатності, водночас підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні, оскільки такого прогулу не було.

Мукачівська районна військова адміністрація Закарпатської області в порядку ст. 352 ч. 1 ЦПК України як особа, яка не брала участі в справі, в якій суд вирішив питання про її права та обов`язки, оскаржила рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, наводить у скарзі такі доводи.
Вимоги закону щодо повідомлення позивачки про наступне звільнення були Відділом освіти Мукачівської райдержадміністрації виконані, про це її було повідомлено листом від 29.10.2020, однак, позивачка відмовилася від ознайомлення з листом, що підтверджується відповідним актом.
Так само позивачка відмовилася від ознайомлення з наказом від 31.12.2020 про звільнення, а оскільки її в день звільнення не було на роботі, їй листом було надіслано наказ та двома листами було запропоновано з`явитися до відділу освіти для отримання трудової книжки, на що вона не відреагувала.
Розрахунок із позивачкою був проведений повністю.
У зв`язку з вагітністю та пологами позивачка була відсутня на робочому місці, що фактично унеможливлювало переведення працівника на інше місце роботи, що суд до уваги не взяв.
Проведення реформи адміністративно-територіального устрою в Україні потягло передачу функцій у сфері освіти на рівень об`єднаних територіальних громад, що спричинило зменшення обсягу роботи у відділі освіти на рівні району та ліквідацію централізованої бухгалтерії. Відповідно зменшився і штат працівників.
За наказом від 14.07.2020 позивачка працювала на посаді спеціаліста централізованої бухгалтерії Відділу освіти Мукачівської РДА, яка не належить до посад державної служби.
З 01.01.2021 у Відділі освіти Мукачівської РДА передбачені три штатні одиниці категорій «Б» і «В» державної служби, на жодну з яких позивачка не могла бути працевлаштована, позаяк не працювала на посаді державної служби. Жодної вакантної посади, в тому числі, з кваліфікаційними вимогами, які б відповідали кваліфікації позивачки, у Відділ освіти Мукачівської РДА не було.
Тому звільнення на підставі ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України допустиме.
Ухвалою суду від 20.10.2021 замінено неналежного відповідача Мукачівську райдержадміністрацію на належного – Відділ освіти Мукачівської райдержадміністрації, проте, обов`язок працевлаштування позивачки суд поклав на Мукачівську райдержадміністрацію та стягнув з неї судовий збір.
Мукачівська райдержадміністрація (військова адміністрація) не повинна відповідати за позовом ОСОБА_1 , цей обов`язок лежить на самостійній юридичній особі – Відділі освіти Мукачівської райдержадміністрації.
Апелянт просить скасувати рішення суду в частині визнання незаконним та скасування наказу начальника Відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації від 31.12.2020 № 456-к «Про звільнення ОСОБА_1 », зобов`язання Мукачівської районної військової адміністрації Закарпатської області щодо працевлаштування ОСОБА_1 , стягнення з Мукачівської РВА 908,00 грн судового збору в дохід держави та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

У відзиві на апеляцію позивачка ОСОБА_1 вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін, посилається загалом на обставини, якими мотивувався позов, наголошує на законності та правильності рішення суду.

Мукачівська районна військова адміністрація Закарпатської області подала відповідь на відзив позивачки ОСОБА_1 , в якому підтверджує свою позицію в справі.

Відділ освіти Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області рішення суду не оскаржує, відзиву на апеляцію не подавав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: апелянта Мукачівської районної військової адміністрації Басараб А.С., яка апеляцію підтримала, позивачки ОСОБА_1 адвоката Довбак А.В., яка скаргу не визнала, відповідача Відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації Товта О.О., який апеляцію Мукачівської районної військової адміністрації вважає обґрунтованою, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності апеляційний суд приходить до такого.

Із урахуванням положень ЦПК України щодо диспозитивності судового процесу, суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених позивачем до відповідача (відповідачів) вимог, із наведених ним підстав; апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не дає оцінки рішенню в частині, що не оскаржується, і бере до уваги відповідні пов`язані факти і обставини остільки, оскільки це необхідно для розгляду апеляції; апеляційним судом не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, в тому числі, вимоги до особи, яка не була відповідачем за позовом (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України).

Відповідно до ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст. 19 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі, трудових прав; особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору; провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Сторонами у справах позовного провадження є позивач – особа, яка вважає, що її право порушене і яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач – особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої тим правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом (ст. 42 ч. 1, ст.ст. 48, 51 ЦПК України).

Предметом позову є матеріально-правовий зміст позовних вимог, задоволення пред`явлених вимог є метою позивача, результатом реалізації права на отримання шляхом ухвалення судом рішення конкретно визначеного цими вимогами матеріального блага. Підставами позову є факти і обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача. Підстави та предмет позову взаємопов`язані, предмет позову обумовлюється підставами позову, випливає з них, ці елементи позову не можуть розглядатися окремо один від одного. Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб. Право позивача вимагати з передбачених законом підстав задоволення позову і, відповідно, право відповідача на захист від позову можуть бути належно реалізовані сторонами за умови пред`явлення конкретних, чітко сформульованих вимог, що не допускають множинного тлумачення, припущень ані щодо власне самих вимог, ані щодо підстав, якими вони обґрунтовуються, ані щодо відповідача, до якого вони пред`явлені.

Особа розпоряджається своїми процесуальними правами та здійснює своє право на захист вільно, на власний розсуд; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, включно з тими, які власне обґрунтовують як право на пред`явлення вимог (право на позов), так і право на пред`явлення вимог до конкретного відповідача (відповідачів) та обов`язок такого конкретного відповідача (відповідачів) відповідати за пред`явленим до нього (них) позовом; обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 13, 43, 49, 76-82 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, який розглядає справу в межах пред`явлених позивачем вимог, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного розгляду справи суд не вправі за відсутності для того належних підстав змінювати склад позивачів, відповідачів у справі, зміни у складі учасників процесу допустимі лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, якщо таке має місце після ухвалення рішення судом першої інстанції (ст. 23 ч. 1, ст. 24 ч. 1, ст. 55 ч. 1, ст. 56 ч.ч. 2, 3, 6, ст.ст. 351, 352, ст. 365 ч. 1 п. 1, ст. 368 ч. 1 ЦПК України).

Таким чином, по захист своїх порушених прав може до суду звернутися саме особа, права якої порушені, і може це зробити не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі належного позивача (позивачів) відповідає обов`язок належного відповідача (відповідачів) усунути порушення права.

Встановлено, що наказом начальника Відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 14.07.2020 № 191-к ОСОБА_2 було призначено на посаду спеціаліста централізованої бухгалтерії Відділу освіти Мукачівської РДА з 15.07.2020 (а.с. 15).

10.10.2020 ОСОБА_2 уклала шлюб із ОСОБА_3 , після укладення шлюбу її прізвище змінилося на « ОСОБА_4 » (а.с. 16).

28.10.2020 начальник Відділу освіти Мукачівської райдержадміністрації видав наказ № 249 про ліквідацію з 31.12.2020 централізованої бухгалтерії Відділу освіти Мукачівської райдержадміністрації (а.с. 48-49).

29.10.2020 було складено повідомлення, підписане начальником Відділу освіти Мукачівської РДА, про можливе вивільнення ОСОБА_2 з посади відповідно до ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією з 31.12.2020 централізованої бухгалтерії Відділу освіти Мукачівської РДА (а.с. 50). Актом від 29.01.2020, складеним трьома працівниками Відділу освіти Мукачівської РДА, зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 підписати доведене до її відома повідомлення про наступне звільнення (а.с. 51).

Довідкою ЛКК КНП «Мукачівська центральна районна лікарня» від 19.11.2020 підтверджується, що станом на день її видачі вагітність ОСОБА_5 становила 23-24 тижні (а.с. 7).

29.12.2020 КНП «Мукачівська центральна районна лікарня» видала ОСОБА_5 листок непрацездатності серії АЛВ № 575338 із зазначенням періоду вагітності 30 тижнів, орієнтовного терміну пологів 24.03.2021 та із терміном виходу на роботу 04.05.2021 (а.с. 8).

Наказом начальника Відділу освіти Мукачівської райдержадміністрації від 31.12.2020 № 456-к «Про звільнення ОСОБА_1 » позивачку було звільнено з посади спеціаліста централізованої бухгалтерії Відділу освіти Мукачівської райдержадміністрації на підставі ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України з 31.12.2020 у зв`язку з ліквідацією централізованої бухгалтерії з 31.12.2020 (а.с. 6).

На 2021 рік Відділу освіти Мукачівської райдержадміністрації був затверджений штатний розпис, у якому передбачені три посади: начальника відділу, головного спеціаліста та провідного спеціаліста (а.с. 58).

У період з лютого по квітень 2021 року між Відділом освіти Мукачівської РДА та ОСОБА_1 відбувалося листування з приводу звільнення, розрахунків, отримання трудової книжки, крім того, 12.01.2021 був складений акт про несвоєчасне надання ОСОБА_1 листка непрацездатності, який був нею наданий 12.01.2021 (а.с. 52-56).

Платіжним дорученням від 19.04.2021 № 35 Відділ освіти Мукачівської РДА переказав для ОСОБА_1 33264,00 грн на виплату лікарняних і допомоги у зав`язку з вагітністю та пологами (а.с. 57). З приводу розрахунків у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з роботи спору немає.

Стаття 184 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звільнення позивачки) встановлює гарантії при прийнятті на роботу і заборону звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей, відповідно до яких, зокрема, звільнення вагітних жінок з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням; на період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Згідно із Законом України «Про місцеві державні адміністрації» (у редакції, чинній на момент звільнення позивачки), зокрема:
місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади, входить до системи органів виконавчої влади та є юридичною особою (ст. 1 ч. 2, ст. 4 ч.1);
склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій;
у межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, … їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій;
типове положення про структурні підрозділи місцевої державної адміністрації та рекомендаційний перелік її структурних підрозділів затверджуються Кабінетом Міністрів України (ст. 5 ч.ч. 1, 2, 3);
структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій підзвітні та підконтрольні головам відповідних місцевих державних адміністрацій, а також органам виконавчої влади вищого рівня (ст. 42 ч. 2);
граничну чисельність, фонд оплати праці працівників структурних підрозділів місцевої державної адміністрації, в межах виділених асигнувань, визначає голова відповідної місцевої державної адміністрації (ст. 47 ч. 4).

Типовим положенням про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, затвердженим постановою КМ України від 26.09.2012 № 887 (у редакції, чинній на момент звільнення позивачки) передбачено, зокрема, що:
структурний підрозділ місцевої держадміністрації утворюється головою місцевої держадміністрації, входить до її складу і в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечує виконання покладених на цей підрозділ завдань (п. 1);
структурний підрозділ підпорядкований голові місцевої держадміністрації, а також підзвітний і підконтрольний відповідним міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади (п. 2);
вид структурного підрозділу (департамент, управління, відділ, сектор, інший структурний підрозділ, передбачений законом) та його статус як юридичної особи публічного права визначаються головою місцевої держадміністрації (п. 4);
граничну чисельність, фонд оплати праці працівників структурного підрозділу визначає голова місцевої держадміністрації у межах відповідних бюджетних призначень (п. 13);
штатний розпис та кошторис структурних підрозділів затверджує голова місцевої держадміністрації за пропозиціями керівників структурних підрозділів (п. 14).

Розпорядженням голови Мукачівської райдержадміністрації від 02.01.2020 № 2 затверджено Положення про відділ освіти Мукачівської районної державної адміністрації (а.с. 29-39). Згідно з цим Положенням:
Відділ освіти Мукачівської районної державної адміністрації є юридичною особою, утворюється головою Мукачівської райдержадміністрації, входить до її складу, підпорядкований голові райдержадміністрації та підзвітний і підконтрольний Департаменту освіти і науки Закарпатської облдержадміністрації (п.п. 1.1., 1.3., 1.4.);
Штатний розпис, граничну чисельність, фонд оплати праці працівників та кошторис Відділу затверджує голова райдержадміністрації (п. 1.7.).

Та обставина, що Відділ освіти Мукачівської райдержадміністрації є структурним підрозділом Мукачівської районної державної (у період воєнного стану – військової) адміністрації не викликала жодних сумнівів в учасників процесу під час апеляційного розгляду справи та була ними визнана.

Мукачівська районна державна (військова) адміністрація Закарпатської області та Відділ освіти Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області як юридичні особи є самостійними учасниками цивільних, трудових і процесуальних відносин (ст.ст. 2, 80-82, 91, 92 ЦК України, ст.ст. 2, 21, 24 КЗпП України, ст.ст. 46-48 ЦПК України, інші норми законодавства).

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів, у такому разі кожен із відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (ст. 50 ч. 1 ЦПК України).

У справі немає даних про наявність у Мукачівської районної державної (військової) адміністрації Закарпатської області та у Відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області повноважень на представництво один одного у справі, що розглядається (ст. 237 ч.ч. 1, 3, ст.ст. 244, 246 ЦК України, ст.ст. 58, 62, 64 ЦПК України).

ОСОБА_1 пред`явила позов до Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області. З урахуванням характеру і предмета спору, обставин справи суд першої інстанції мав підстави для залучення до участі в справі Відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області в якості відповідача. Поряд із цим, суд задовольнивши клопотання Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області про заміну відповідача та залучивши в якості такого Відділ освіти Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області повністю усунув від участі в справі первісного відповідача. Суд з огляду на особливості спору не обговорив питання про участь у справі обох указаних юридичних осіб публічного права в якості співвідповідачів.

Процесуальне рішення суду про заміну відповідача ніким не оскаржувалося.

За наслідком розгляду справи суд першої інстанції ухвалив рішення, яким визнав незаконним і скасував наказ начальника Відділу освіти Мукачівської райдержадміністрації від 31.12.2020 № 456-к про звільнення позивачки з роботи, зобов`язав Мукачівську райдержадміністрацію виконати законодавчо визначений обов`язок щодо працевлаштування позивачки та поклав на Мукачівську райдержадміністрацію судові витрати.

Таким чином, суд одночасно: вирішив вимогу, відповідачем за якою був Відділ освіти Мукачівської райдержадміністрації, який рішення суду про скасування наказу від 31.12.2020 № 456-к не оскаржував, а Мукачівська райдержадміністрація повноважень на оскарження рішення суду в цій частині не має; вирішив звернену саме до Мукачівської райдержадміністрації вимогу про зобов`язання працевлаштування позивачки, відповідачем за якою первісно була ця адміністрація, проте, вибула з процесу і вже як особа, яка не брала участі в справі, в якій суд вирішив питання про її права та обов`язки, оскаржила рішення суду в частині задоволення цієї вимоги, а також, у частині стягнення судового збору.

Суд першої інстанції наведених вище обставин і вимог закону не врахував та вирішив вимогу позову про зобов`язання працевлаштування позивачки щодо юридичної особи Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області, яка не брала участі в справі, тоді як з огляду на формулювання позивачкою предмета позову повинна була брати участь у справі як відповідач. Суті спірних правовідносин у контексті суб`єктного складу відповідачів у справі суд повною мірою не врахував.

Тим часом, саме сторона у справі повинна доводити обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і саме відповідачу належить право визнати позов повністю або частково, реалізувати за наявності для того підстав інші права, притаманні саме відповідачу (ст. 12 ч. 3, ст.ст. 43, 49, 81, 206, 207 ЦПК України). Докази, які оцінюються в цивільній справі, факти, що на їх підставі встановлюються, за сукупністю яких вирішується питання про права і обов`язки сторін, ухвалюється судове рішення щодо певної вимоги, мають правове значення, якщо ці дії вчиняються у процесі, участь в якому беруть належні учасники у належному процесуальному статусі.

За обставинами справи та відповідно до правової позиції позивачки і обраної нею конструкції позову вимоги позову взаємопов`язані, вимога про зобов`язання працевлаштування випливає з вимоги про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення її з роботи, а юридична особа, на яку відповідно до позиції позивачки покладається обов`язок забезпечити її працевлаштування і яка виконуватиме рішення суду в разі задоволення такої вимоги, не може бути позбавлена права і можливості на належній стадії процесу захищати своє право, заперечувати проти задоволення вимог, які безпосередньо впливають на її права і обов`язки.

Відтак вимога позову про зобов`язання працевлаштування позивачки не була вирішена щодо Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області як відповідача. Вирішуючи зазначену вимогу суд не мав процесуальних підстав за відсутності відповідача за нею вирішувати питання як щодо прав Мукачівської райдержадміністрації, в тому числі, стягувати з неї судовий збір, так і щодо прав позивачки ОСОБА_1 по суті, що, власне і потягло наслідки, які випливають із положень ст. 352 ч. 1 ЦПК України.

Таке вирішення вказаної вимоги є неправильним у процесуальному розумінні, рішення суду у відповідній частині не відповідає вимогам ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України, вищенаведені обставини виключали можливість задоволення вимоги позову у формулюванні, визначеному позивачкою, про зобов`язання її працевлаштування. Питання обґрунтованості позову в цій частині по суті, його доведеності, наявності підстав для захисту трудових прав у частині працевлаштування, на порушення яких посилається позивачка, інші обставини наразі значення не мають.

За умовами справи на стадії апеляційного провадження викладені обставини не можуть бути змінені, а порушення норм закону не можуть бути усунені чи виправлені. Вирішення вимоги позову за відсутності заявленого позивачкою відповідача щодо неї та відсутність у справі на стадії її розгляду судом першої інстанції необхідного для вирішення спору відповідача є за приписами ст. 376 ч. 3 п. 4 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення.

Виходячи з викладеного, на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2, ч. 3 п. 4 ЦПК України апеляцію Мукачівської районної військової адміністрації Закарпатської області слід задовольнити в частині, в якій відповідні обов`язки були покладені судом на неї, ухвалене з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення вимоги про зобов`язання працевлаштування позивачки та питання про судові витрати, рішення суду скасувати, у задоволенні цієї вимоги позову відмовити з процесуальних підстав, внаслідок вирішення судом вимоги за відсутності відповідача за нею та вирішення питання про права та обов`язки особи, яка не брала участі в справі. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2, ч. 3 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу Мукачівської районної військової адміністрації Закарпатської області задовольнити частково,
рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 травня 2022 року в частині зобов`язання Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області виконати законодавчо визначений обов`язок щодо працевлаштування ОСОБА_1 скасувати, в цій вимозі позову відмовити,
у частині стягнення з Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області 908,00 грн судового збору в дохід держави рішення суду скасувати,
в іншій частині залишити апеляційну скаргу Мукачівської районної військової адміністрації Закарпатської області без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 травня 2022 року в оскарженій частині – без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 18 листопада 2022 року.

Судді