ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року	Львів	Справа № 500/2356/22 пров. № А/857/12827/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                   Ніколіна В.В.,
суддів –                                                                      Большакової О.О., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській областіна рішення  Тернопільського окружного адміністративного суду  від 19 липня 2022 року(суддя –Мірінович У.А., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області   про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

                                                          ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 у червні 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – ГУПФУ в Тернопільській області), в якому просив: визнати протиправними дії ГУПФУ в Тернопільській області щодо відмови у призначенні пенсії позивачу; зобов`язати ГУПФУ в Тернопільській області: зарахувати період роботи позивача з 15.03.1989 по 20.09.1994 згідно уточнюючої довідки № 563 від 27.09.2021; зарахувати до пільгового стажу періоди роботи позивача з 23.04.2001 по 21.10.2021згідно довідки №726, що дає право на призначення пенсії ОСОБА_1 ; скасувати рішення про відмову від 25.03.2022 №192450004147 та зобов`язати ГУПФУ в Тернопільській області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з дати звернення за призначення пенсії за віком з 17.01.2022. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що 01.03.2022 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Однак, відповідач прийняв рішення, яким відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці, а тому, на переконання відповідача, підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - відсутні. Вважає, що в нього наявне право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на що, відмова відповідача у її призначенні, на переконання позивача є протиправною.
          РішеннямТернопільського окружного адміністративного суду  від 19 липня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФУ в Тернопільській області №192450004147 від 25.03.2022 про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано  ГУПФУ в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2022, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII. В задоволенні позовних вимог "виплачувати пенсію" ОСОБА_1 з 17.01.2022, - відмовлено.
Не погодившись з ухваленим рішенням, його, фактично в частині задоволених позовних вимог,оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що до пільгового стажу не зараховано періоди з 23.04.2001 по 21.10.2021 згідно довідки №726 від 25.10.2021 , оскільки запис в трудовій книжці відділення, в якому працювала особа, не відповідають назві відділень вказаних в пільговій довідці. Крім того, в додатках №1 до наказів від 23.05.2004 та від 30.05.2014 про проведення атестацій робочих місць, - не вказані дати до яких саме наказів вони належать. В наказі №20 від 14.05.1999 про проведення атестацій робочих місць, відсутня назва підприємства на якому проводилась дана атестація; відсутній додаток №1до наказу №32 про результати проведення атестацій робочих місць за умовами праці від 05.06.2009. Також відповідач вказує на відсутність інформації про перебування позивача у відпустці за власний рахунок, для врахування стажу в пільговому обчисленні. Вважає, що ГУПФУ в Тернопільській області не має правових підстав призначити пенсію за віком на пільгових умовах.
Позивачподав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).          
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9) звернувся до ГУПФУ в Тернопільській області із заявою від 01.03.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
ГУПФУ, листом від 12.04.2022 №1900-0209-8/10382 (а.с. 12), повідомило позивача про те, що рішенням від 25.03.2022 №192450004147 (а.с. 13) йому відмовлено в призначенні пенсії.
У вказаному рішенні, відповідачем зазначено, що позивач досяг віку 55 років.
При цьому відповідач зазначив, що згідно наданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, уточнюючі довідки, накази та довідки щодо атестації робочих місць) страховий стаж позивача складає 23 роки 8 місяців (при необхідному 30 років у чоловіків).
Водночас, відповідач вказав, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки запис по батькові власника трудової книжки позивача, - не відповідає по батькові заявника, а саме: по батькові позивач « ОСОБА_3 », однак в трудовій книжці вказано « ОСОБА_4 ».
Період роботи позивача з 15.03.1989 по 20.09.1994, який підтверджено згідно уточнюючої довідки №563 від 27.09.2021, відповідачем не зараховано, оскільки, на переконання відповідача, - «не прослідковується реорганізація Кременчуцького ІПС в ДНЗ «Почаївське ВПУ».
Період навчання з 01.09.1984 по 28.02.1989 також не зараховано відповідачем до страхового стажу позивача, оскільки навчання частково співпадає з часом проходження військової строкової служби. В той же час період проходження військової строкової служби, згідно довідки №45 від 18.02.2022, позивачу також не зараховано до страхового стажу, оскільки по батькові позивача, вказане в довідці, - не відповідає паспортним даним заявника.
Щодо пільгового стажу позивача за період його роботи з 23.04.2001 по 21.10.2021 на Комунальному некомерційному підприємстві «Почаївська обласна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради на посаді «молодша медична сестра сомато психіатричного відділу №2» згідно довідки №726 від 25.10.2021 (20 років 5 місяців 29 днів, при необхідному 12 років 6 місяців), то відповідачем не зараховано такий позаяк запис в трудовій книжці відділення, в якому працювала особа, не відповідають назві відділень вказаних в пільговій довідці.
При цьому щодо атестації робочих місць, які обіймав позивач, відповідач зазначає про те, що в додатках №1 до наказів від 23.05.2004 та від 30.05.2014 про проведення атестацій робочих місць, - не вказані дати до яких саме наказів вони належать; в наказі №20 від 14.05.1999 про проведення атестацій робочих місць, відсутня назва підприємства на якому проводилась дана атестація; відсутній додаток №1до наказу №32 про результати проведення атестацій робочих місць за умовами праці від 05.06.2009.
Також відповідач вказує на відсутність інформації про перебування позивача у відпустці за власний рахунок, для врахування стажу в пільговому обчислені згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
За наведених обставин, відповідач дійшов висновку, що в призначені пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», слід відмовити у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці.
Не погодившись із відповідним рішенням позивач звернувся до суду із позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Таким чином, на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії 01.03.2022 позивач досягнув 55-річного віку, страховий стаж позивача складає понад 30 років, при цьому пільговий стаж становить 20 років 5 місяців 29 днів, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-ІV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 1 Розділу XV Закон № 1058-ІV, цей закон набув чинності 01.01.2004. До набрання ним чинності відповідні правовідносини регулювались нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).
Так, в силу статті 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що до страхового стажу враховуються періоди роботи, виконуваної до 01.01.2004 на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Так, згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до вимог статті 58 Закону № 1058-ІV, статті 81 Закону № 1788-XII, призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.
За приписами частин першої, другої статті 7 Закону №1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.
Відповідно до пунктів 1.6, 1.7 “Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Згідно із підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено “Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” (далі - Порядок №637).
У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Пунктом 3 “Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах”, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 №1451/11731 (далі – Порядок №383), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої або необхідних записів у ній, що визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 січня 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 у справі № 233/2084/17, від 25 квітня 2019 року у справі №159/4178/16-а.

Спірним в даній справі є питання наявності у позивача пільгового страхового стажу.
Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 :
в період з 09.05.1985 по 22.05.1987, - проходив строкову військову службу в Радянській армії (2 роки 0 місяців14 днів);
в період з 15.03.1989 по 20.09.1994 працював зоотехніком у Кременецькому ІПС в Почаївському СПТУ №12 (Державний навчальний заклад «Почаївське вище професійне училище), яке в період з 1978 по 2011 було неодноразово реорганізовано згідно наказів обласного управління професійно-технічної освіти та Міністерства освіти України, Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України про що вчинено відповідні записи у трудовій книжці позивача в період його зайнятості у вказаній установі (5 років 6 місяців 6 днів);
в період з 01.10.1994 по 16.09.1996 працював на МПП «Прес» (1 рік 11 місяців 14 днів);
в період з 08.02.1997 по 07.08.1997 отримував виплату допомогу по безробіттю (6 місяців 1 день);
в період з 05.06.1998 по 01.07.1998 працював у Об`єднанні виробничих підприємств Кременецького рай СТ (27 днів);
в період з 08.09.1998 по 23.04.2001 працював у спеціалізованій пересувній механізованій колоні №4 ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж» м. Почаїв (2 роки 7 місяців 16 днів);
в період з 23.04.2001 по 21.10.2021 працював на посаді молодшої медсестри у Почаївській обласній психоневрологічній лікарні, яку реорганізовано в комунальне некомерційне підприємство «Почаївська обласна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради (20 років 5 місяців 29 днів). Таким чином, згідно записів трудової книжки, у позивача наявний загальний страховий стаж понад 30 років.

Наказами Почаївської обласної комунальної психоневрологічної лікарні у 1999, 2009 роках затверджено результати проведення атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах працівникам робочих місць, згідно Списку № 2, в тому числі «молодша медична сестра» (а.с. 17, 18).
Як вже зазначалося вище, відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Тобто, законодавцем чітко передбачено, що трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
При цьому, пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Згідно з матеріалами справи, позивач у період з 23.04.2001 по 21.10.2021 працював на посаді молодшої медсестри у Почаївській обласній психоневрологічній лікарні, яку реорганізовано в комунальне некомерційне підприємство «Почаївська обласна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради (20 років 5 місяців 29 днів).
Апелянт вважає, що періоду роботи позивача на посаді молодшої медсестри не може бути зараховано до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком за Списком №2, оскільки є невідповідність назви відділення в якому працював позивач і який вказано у трудовій книжці, -назві відділу вказаному у довідці №726 від 25.10.2021 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, виданої позивачу комунальним некомерційним підприємством «Почаївська обласна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради (а.с. 24).
Апеляційний суд зазначає, що на період роботи позивача в Почаївській обласній психоневрологічній лікарні, яку реорганізовано в комунальне некомерційне підприємство «Почаївська обласна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради з 23.04.2001 по 21.10.2021, який пенсійний орган відмовився зарахувати до пільгового стаж, у зв`язку з чим цей період є спірним, чинними були Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 та постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.
Пунктом а) підрозділу «Робітники, які безпосередньо обслуговують хворих» Розділу XXIV «Установи охорони здоров`я та соціального забезпечення» постанови КМУ від 11.03.1994 №162 визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 мають середній та молодший медичний персонал у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах.
Так, пунктом 24в підрозділу «Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих» Розділу XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» постанови КМУ від 16.01.2003 №36 визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 мають працівники, які безпосередньо обслуговують хворих: в) у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, молодші спеціалісти з медичною освітою.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2004 № 1644 «Про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» було внесено зміни до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, до розділу XXIV «ОХОРОНА ЗДОРОВ`Я ТА СОЦІАЛЬНА ДОПОМОГА», а саме:
«Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих (пункт 24в)
в) у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, молодші спеціалісти з медичною освітою".
Ця професія передбачена Списком № 2, розділ XXIV - охорона здоров`я та соціальна допомога - працівники, які безпосередньо обслуговують хворих: у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.
З огляду на це, як вірно встановлено судом першої інстанції, у позивача наявний страховий стаж понад 30 років, з яких на посаді, що дає право на пільгову пенсію 20 років 5 місяців і 29 днів.

При цьому, як вбачається з апеляційної скарги, відповідач покликається в якості підстави для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоди його роботи на посаді молодшої медичної сестри на невідповідність уточнюючих довідок, наданих позивачем та наказів підприємств, у яких він працював, в тому числі невідповідності назви відділення в якому працював позивач і який вказано у трудовій книжці, - назві відділу вказаному у довідці №726 від 25.10.2021 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, виданої позивачу комунальним некомерційним підприємством «Почаївська обласна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради.
Апеляційний суд відхиляє такі доводи та вказує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу з підстав неналежного оформлення довідок про підтвердження наявного трудового стажу позивача.
Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21 лютого 2018 року.
Зазначені апелянтом неточності не спотворюють фактичні дані, та не перешкоджають встановити наявність пільгового страхового стажу у позивача.
Також, як вірно зазначає суд першої інстанції, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а та в постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.
Відтак, колегія суддів констатує, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії 01.03.2022 позивач досягнув 55-річного віку, страховий стаж позивача складає понад 30 років, при цьому пільговий стаж становить 20 років 5 місяців 29 днів, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.  Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуване у справі рішення відповідача, є протиправним та підлягає скасуванню. А наслідком задоволення першої вимоги є прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача призначити і виплатити пенсію позивачу.
Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції  прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення  Тернопільського окружного адміністративного суду  від 19 липня 2022 року в справі №500/2356/22- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.  

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	М. А. Пліш