ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року 
м. Київ

справа № 300/7186/21
адміністративне провадження № К/990/11407/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шарапи В. М.,
суддів: Єзерова А. А., Чиркіна С. М.,
розглянув у  порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його адвокатом Круцем Володимиром Мироновичем на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 (у складі судді Гундяка В. Д.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2022 (у складі колегії суддів: Кузьмича С. М. (суддя-доповідач), Матковської З. М., Улицького В. З.) у справі № 300/7186/21 за позовом ОСОБА_1 до Делятинської селищної ради про визнання протиправними висновків та зобов`язання до вчинення дій,- 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
У листопаді 2021 року до Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Делятинської селищної ради (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними висновки викладені у довідці від 05.07.2021 за № 923/02-55 про класифікаційну ознаку надзвичайної ситуації, яка видана Делятинською селищною радою; 
- зобов`язати Делятинську селищну раду видати нову довідку про класифікаційну ознаку надзвичайної ситуації, у якій зазначити інформацію про повне знищення житлового будинку ОСОБА_1 . 
На обґрунтування позову зазначив, що у довідці про класифікаційну ознаку надзвичайної ситуації, виданою Делятинською селищною радою від 05.07.2021 року № 923/02-55 зазначено, що 19.05.2021 за адресою АДРЕСА_1 ., будинки АДРЕСА_3 , було пошкоджено стіни двох житлових будівель, вікна двері, покриття, один з будинків належить ОСОБА_1 . Звертає увагу, що дані висновки не відповідають дійсності, оскільки внаслідок пожежі було повністю знищено нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Вказана обставина підтверджується актом про пожежу від 19.05.2021 та довідкою №122/ 27- 15 від 26.05.2021, виданими Головним Управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області. Наголошує, що висновки викладені в оскаржуваній довідці порушують права позивача, оскільки не відповідають дійсності та є перешкодою у доведенні точної вартості збитків для відшкодування майнової шкоди у порядку цивільного судочинства та впливає на кваліфікацію діяння як кримінального правопорушення.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2021, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2022, відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
Відмовляючи у відкритті провадження у цій справі суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що  якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. 
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
Позивачем, подано касаційну скаргу на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 та Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2022 у справі №300/7186/21, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до допущення судами попередніх інстанцій порушень норм процесуального права, що призвело до неправильних висновків про відсутність публічно-правового спору між сторонами у цій справі. Зазначає, що Делятинська селищна рада є органом місцевого самоврядування у розумінні Закону України  «Про місцеве самоврядування в Україні» та суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України. Вважає, що видаючи довідку про класифікаційну ознаку надзвичайної ситуації Делятинської селищної ради здійснювала функції, які визначені законодавством України. Також зазначає, що у довідці про класифікаційну ознаку надзвичайної ситуації виданою Делятинською селищною радою від 05.07.2021 року № 923/02-55 зазначено, що 19.05.2021 за адресою АДРЕСА_4 ., АДРЕСА_3 , було пошкоджено стіни двох житлових будівель, вікна двері, покриття, один з будинків належить ОСОБА_1 . Проте ці твердження не відповідають дійсності, оскільки внаслідок пожежі було повністю знищено нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Наголошує, що даний факт порушує права позивача, оскільки є перешкодою у доведенні точної вартості збитків для відшкодування майнової шкоди у порядку цивільного судочинства, впливає на кваліфікацію діяння як кримінального правопорушення. У підсумку зазначив, що висновки викладені в довідці  від 05.07.2021 № 923/02-55 є протиправними та такими та такими, що підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства на підставі пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України.
Відповідачем до закінчення встановленого судом строку відзиву на касаційну скаргу подано не було, що відповідно до приписів статті 338 КАС України не перешкоджає її розгляду по суті. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
Частиною першою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
З доводів та вимог касаційної скарги вбачається, що скаржник оскаржує рішення судів попередніх інстанцій з підстав порушення судами норм процесуального права (статей 2, 4, 19 КАС України), а саме, щодо відмови суду розглядати справу № 300/7186/21 в порядку адміністративного судочинства.
Так, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовив у відкритті провадження , виходячи із того, що спір у цій справі має бути вирішений у порядку цивільного судочинства. Ухвалюючи зазначені судові рішення, суди попередніх інстанцій посилалися на статті 2, 4, 19, 170 КАС України.
При цьому суди попередніх інстанцій зазначили, що спір у цій справі стосується захисту майнових інтересів, тому, враховуючи суб`єктний склад, має бути вирішений за правилами цивільного судочинства.
Надаючи оцінку вказаним висновкам судів попередніх інстанцій, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне заначити наступне.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно із пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до пункту 2 частини першої    статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:
- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції.
Зокрема у постановах від 21.11.2018 у справі №520/13190/17 та від 27.11.2018 у справі №820/3534/17, Велика Палата дійшла наступних висновків:
«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час       здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.».
У справі що розглядається спірні правовідносини виникли внаслідок незгоди позивача із висновками, викладеними у довідці відповідача від 05.07.2021 за № 923/02-55 про класифікаційну ознаку надзвичайної ситуації. 
В обґрунтування своїх вимог позивач, серед іншого, покликається на те, що викладені у довідці від 05.07.2021 № 923/02-55 висновки, перешкоджають визначенню точної вартості збитків для відшкодування майнової шкоди в порядку цивільного судочинства та впливає на кримінально-правову кваліфікацію діяння.
Тобто, звернення позивача до суду з цим позовом обумовлено необхідністю захисту його інтересів приватноправового характеру, які порушені відповідачем внаслідок зазначення ним висновків у довідці від 05.07.2021 № 923/02-55 про класифікаційну ознаку надзвичайної ситуації.
Такі фактичні обставини справи вказують на те, що у цій справі безпосередньо між позивачем та відповідачем правовідносини, які були б засновані на владно-управлінському підпорядкуванні, не виникли, а право звернення до суду позивач пов?язує з порушенням його саме майнових прав і не пов`язує таке звернення із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спір, який розглядається, не відповідає всім ознакам публічно-правового спору та нормативному визначенню адміністративної справи, а тому не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.
Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Таким чином, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правомірно відмовив у відкритті провадження у цій справі.
Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме положень статей 2, 4, 19, 170 КАС України не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду рішень судів попередніх інстанцій.
Всі інші доводи, які наводяться скаржником в касаційній скарзі, не свідчать про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального або матеріального права при прийнятті оскаржуваних рішень та фактично зводяться до переоцінки доказів та обставин установлених у цій справі, що не віднесено до повноважень суду касаційної інстанції.
За приписами статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його адвокатом Круцем Володимиром Мироновичем залишити без задоволення. 
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2022 у справі №300/7186/21  - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.
Судді                                                                                 В. М. Шарапа
                                                                                А. А. Єзеров
                                                                                С. М. Чиркін