Номер провадження: 33/813/1024/22
Номер справи місцевого суду: 521/11043/22 
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2022 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Янковської Ю.Л.,
захисника Шугалевича І.В.,
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Шугалевича Ігоря Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною постановою визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривні 20 копійок.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 046707 від 11 липня 2022 року 10 липня 2022 року о 23 годині 00 хвилин у м. Одесі по вул. Житомирська, 116 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння (ознаки: запах з порожнини рота алкоголю, почервоніння очей), що підтверджується висновком медичної експертизи на стан алкогольного сп`яніння КНП «ООМЦПЗ» ООР 000551, чим порушив п. 2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Не погоджуючись із наведеною постановою, адвокат Шугалевич І.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2021 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що: 
- оскаржувана постанова в частині викладення фактичних обставин правопорушення та протоколу про адміністративне правопорушення містять розбіжності у прізвищі правопорушника та доказах перебування водія у стані сп`яніння. Не приймаючи до уваги вказані порушення, суд першої інстанції прийняв на себе функції суду апеляційної інстанції, не виконав вимоги ст.245, 278 КУпАП та послався на релевантну позицію ВС КАС;
- матеріали справи не містять жодного доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом;
- судове засідання, у якому свідком ОСОБА_2 було надано свої покази, технічними засобами не фіксувалось, а свідка, ОСОБА_3 , клопотання про виклик якого у судове засідання було задоволено, у засідання викликано не було. Зазначене свідчить про те, що наведені у судовому рішення обставини, начебто встановлені з показів свідка, не відповідають дійсності;
- огляд водія на місці зупинки було проведено із порушенням встановленого порядку, що має наслідком і незаконність огляду у закладі охорони здоров`я;
- позитивний результат тесту міг бути спровокований вживанням ОСОБА_1 лікарських препаратів. Окрім того, вживання ним таких препаратів свідчить про неможливість вживання алкоголю, адже такі з ним є не сумісними;
- не надано судом першої інстанції оцінки розбіжностям у часі направлення ОСОБА_1 на огляд та зупинки транспортного засобу;
- матеріали справи не містять інформації щодо атестації чи сертифікації лабораторії КНП «ООМЦПЗ» ООР, а отже висновок №000551 від 10.07.2022 року не може бути прийнято до уваги.
Захисник у судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні захисника ОСОБА_1 – адвоката Шугалевича І.В., апеляційний суд, погоджуючись із доводами апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції – скасувати, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Приходячи до висновку про вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції виходив з наступних доказів:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 046707 від 11 липня 2022 року, відповідно до якого 10 липня 2022 року о 23 годині 00 хвилин у м. Одесі по вул. Житомирська, 116 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння (ознаки: запах з порожнини рота алкоголю, почервоніння очей), що підтверджується висновком медичної експертизи на стан алкогольного сп`яніння КНП «ОМЦПЗ» ООР 000551, чим порушив п. 2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 130 ч. 1 КУпАП;
- висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану сп`яніння КНП «ООМЦПЗ» ООР 000551 від 10.07.2022 року, у якому встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;
- показів свідка ОСОБА_2 , наданими у судовому засіданні, у яких остання пояснила, що вона разом із ОСОБА_1 10 липня 2022 року, з яким вони разом проживають, поверталися від її батьків з м. Біляївка Одеської обл., у яких провели цілий день спілкуючись. В подальшому, їх транспортний засіб був зупинений патрульною поліцією, а під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, остання залишалась в машині. Стверджувала, що ОСОБА_1 алкогольні напої не вживав, оскільки 07 липня 2022 року переніс операцію на коліно, тому в лікарні перебував 2-3 дні. Щодо вживання ОСОБА_1 медичного препарату волокардину, свідок надати пояснення не змогла.
Втім, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не погоджуєте з тим, що вищенаведені докази є такими, що узгоджуються між собою та підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Дійсно, відповідно до пп. а п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, положеннями ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Однак, апеляційний суд, погоджуючись із відповідними доводами апеляційної скарги, вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що з матеріалів справи, а також з наданих свідком ОСОБА_2 пояснень неможливо встановити чи перебував ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 .
Так, як вбачається з оскаржуваної постанови, свідок ОСОБА_2 лише повідомила суд першої інстанції у судовому засідання, що 10 липня 2022 року знаходилась у транспортному засобі «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 , коли його було зупинено працівниками поліції. 
Тим не менш, з викладених у оскаржуваній постанови пояснень не вбачається, а з інших матеріалів справи встановити не можливо, чи повідомляла свідок про те, ким здійснювалось керування відповідним транспортним засобом. З акту від 16.08.2022 року вбачається, що судове засідання у вказаній справі відбувалось, однак його запис не зберігся у зв`язку із технічним збоєм програми та несправністю комп`ютера, тому у справі відсутній як звукозапис судового засідання, призначеного на 16.08.2022 року, так і журналу судового засідання. Відтак, встановити повноту викладених у оскаржуваній постанові пояснень свідка та і їх відповідність фактично наданим свідком пояснень неможливо.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 046707 від 11 липня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 був не згоден з його змістом.
ОСОБА_1 в особі свого захисника не погодився з викладеними у протоколі обставинами, зокрема у частині факту керування ним транспортним засобом, як у наданих до першої інстанції його захисником письмових запереченнях на протокол, так і у апеляційній скарзі. Захисник Мензатул Д.В. наголошував на недоведеності таких обставин і у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваг те, що попри зазначення у додатках до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 046707 від 11 липня 2022 року відеозапису нагрудної камери поліцейського, такий, у порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 4248/5 від 09.12.2020 року, до суду першої інстанції не направлено. Не надано відповіді і про направлення такого відеозапису на запит і до апеляційного суду.
Інших об`єктивних доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі – Інструкції), а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103 (далі- Порядок), допущені працівниками поліції при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
Так, у відповідності до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Із змісту положення ч. 5 ст. 266 КУпАП слідує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні норми передбачені вищевказаними Інструкцією та Порядком, відповідно до яких встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно з п.3 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Однак, в матеріалах даної справи направлення водія на визначення стану алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я відсутнє. 
Окрім того, у наявних у матеріалах справи висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану сп`яніння КНП «ООМЦПЗ» ООР 000551 від 10.07.2022 року та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 046707 від 11 липня 2022 року вбачаються суперечності.
Зокрема, відповідно до наведеного протоколу ОСОБА_1 було зупинено 10 липня 2022 року о 23:00 годині, поряд з цим, з висновку КНП «ООМЦПЗ» вбачається, що на огляд водія було направлено о 22:50, тобто ще до зупинки працівниками поліції транспортного засобу «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 . 
Окрім того, апеляційний суд не може взяти до уваги наявну у матеріалах справи роздруківку алкотестеру Драгер, оскільки вона не містить підпису особи, огляд якою було нібито проведено, проте, з відповіді офіційного дистриб`ютора виробника концерну Драгер на адвокатські запити захисника №59/22, №60/22 вбачається, що роздруківка результату вимірювання повинна бути підписана. Наведене не тільки унеможливлює встановлення обставин проведення огляду на стан сп`янінні, а і дотримання порядку його проведення.
При цьому, зважаючи на відсутність у матеріалах справи, у порушення вимог Інструкції та Порядку, направлення водія на огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, перевірити вказані обставини та усунути суперечності неможливо.
Також, апеляційний суд вважає безпідставним залишення поза увагою судом першої інстанції недоліки протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 046707 від 11 липня 2022 року у частині прізвища особи, щодо якої його було складено.
Так, у наведеному протоколі зазначено, що такий складено щодо ОСОБА_1 , однак, відповідно до рапорту інспектору взводу 1 роти 2 батальйону 1 полку УПК в Одеській області лейтенанта поліції Бондаренко М. прізвищем особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є ОСОБА_4 .
Відповідно до абз. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення).
Порядок та процедура оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України передбачені Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом N 1376 від 06.11.2015 МВС України (далі Інструкція).
Аналіз положення п. 7 розділу II "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції" затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 N 1376 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за N 1496/27941, яким визначено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено, свідчить про те, що усунення недоліків після підписання протоколу особою, щодо якої він складений, здійснюється шляхом складання нового протоколу.
Всупереч вказаним вимогам працівниками поліції допущені недоліки протоколу перед його направленням до суду усунено не було, а складений рапорт відповідно до вищенаведених вимог діючого законодавства не може вважатись таким, що усуває допущені при складанні протоколу порушення.
Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" від 17 жовтня 2014 року N 11, норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без додержання вимог ст. 256 цього Кодексу, вмотивованою постановою суду для належного оформлення.
А постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 визнано правильною практику суддів, котрі повертали на доопрацювання протоколи про адмінправопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без дотримання вимог ст.256 КпАП.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не містить всіх конкретних даних, та у такому вигляді через його істотні недоліки не може бути прийнято до уваги, оскільки складений з істотними порушеннями та викликає обґрунтовані сумніви, які відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Зазначені недоліки протоколу залишилися поза увагою суду першої інстанції. За таких обставин, оскільки протокол про адміністративне правопорушення фактично не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, суддя суду першої інстанції був позбавлений можливості здійснити повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи в судовому засіданні, а відтак повинен був повернути його на доопрацювання, чого зроблено не було, що мало наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення, вина у вчинення якого матеріалами справи не доведена.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.
Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 року у справі N 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини зазначив, що "одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями" (абз. 3 п. п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 року N 5-рп/2005 той же Суд вказав, що "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі" (абз. 2 п. п. 5.4 п. 5).
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення для дооформлення на стадії апеляційного розгляду, а тому вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Шугалевича Ігоря Васильовича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП – скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                І.А. Артеменко