ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/10199/20                        Головуючий суддя І інстанції Філіп"єва ВВ
Провадження № 22-ц/818/3553/22                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші справи

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року                                                        м. Валки.
 
Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :
головуючого                 Яцини В.Б.,
суддів колегії                Бурлака І.В., Котелевець І.В.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 21 липня 2022 року, по цивільній справі № 641/10199/20 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :
У серпні 2021 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 14.02.2019 в розмірі 97670,23 грн, яка виникла станом на 25.05.2020 та понесені судові витрати в розмірі 2102,00 грн.
Позов мотивовано тим, що у жовтні 2017 року позивачем запущено новий проект monobank, особливістю якого є дистанційне обслуговування клієнтів. Після попередньої ідентифікації клієнтів за допомогою завантаження копій паспорта та РНОКПП в мобільний додаток та після перевірки кредитної історії за заявою клієнта встановлюється кредитний ліміт, який стає доступним позичальнику шляхом переведення витрат у розстрочку. Умови кредитування та обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (надалі за текстом – Банк) опубліковані на офіційному сайті банку та доступні для ознайомлення всіх споживачів кредитних послуг.
Зазначив, що 14.02.2019 відповідач ОСОБА_1 підписала з Банком Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, внаслідок чого вона відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України приєдналася до договору, умови якого встановлені Банком у відповідних стандартних формах, з якими вона при цьому ознайомилася.
Вказує, що на підставі поданої анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг відповідачеві було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 , а остання своїм підписом погодилася з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг (надалі – Договір).
В цій же анкеті-заяві від 14.02.2019 відповідач (позичальник за Договором) просив встановити йому кредитний ліміт у розмірі 20000,00 грн, які Банк (позивач по справі) зарезервував на відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 , в повному обсязі виконавши свої зобов`язання за Договором.
Крім того, для надання послуг Банк видав відповідачеві платіжну картку «Мonobank», в зв`язку з чим у відповідача, окрім зобов`язань з повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, виникли також зобов`язання про оплату послуг Банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно підписаних Тарифів.
Відповідач не дотримався умов укладеного Договору про надання банківських послуг, кредит та відсотки не повертає, послуги Банку не сплачує, в зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 97670,23, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 21 липня 2022 року вимоги АТ «Універсал банк» задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ " Універсал Банк " заборгованість кредитним договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 14.02.2019 станом на 25.05.2020 в розмірі 97 670 грн 23 коп.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» витрати у розмірі 2102 грн по сплаті судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не були надані докази видачі ОСОБА_1 банківської картки, відкриття їй рахунку, з яких можна було б встановити факт передачі відповідачу грошей користування останнім банківською карткою, а відтак наявність у неї заборгованості за кредитом у вигляді тіла кредиту, та у разі несвоєчасного виконання зобов`язання – відповідальності за їх невиконання, зокрема у вигляді пені та комісії.
Вказує, що розрахунок кредитної заборгованості, який складений позивачем не можна вважати безспірним доказом існування заборгованості у сумі 97670 грн 23 коп.
Зазначає, що жодних повідомлень від позивача щодо дострокового погашення кредиту вона не отримувала.
Звертає увагу, що нарахування будь-яких штрафних санкцій, в тому числі за підвищеною процентною ставкою за користування коштами у розмірі 76,8%, ставки пені за порушення строків розрахунків у розмірі 76,8% річних суперечить Закону України «Про споживче кредитування, а відтак згідно ч.5 с.12 вказаного закону є нікчемним.
Зазначає, що нею подавались власні розрахунки щодо заборгованості за кредитним договором, проте судом першої інстанції вони не аналізувались. 
Суд першої інстанції не застосував до розрахунку заборгованості положення Закону України «Про споживче кредитування» що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «УніверсалБанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, умови якого позивачем не виконані.
Вказує, що у даній справи не має підстав для застосування до спірних правовідносин висновків, зроблених Верховним Судом у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.
Виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за даним кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.
Розрахунок заборгованості підтверджується випискою з рахунка, відповідно якого у певний період заборгованість у відповідача збільшилась.
Доказів про те, що дані Умови не відповідають документам, отриманим відповідачем у мобільному додатку при підписанні Анкети-заяви, останнім надано не було.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову без повідомленням учасників справи. 
Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції частково не відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав повністю, позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , просить АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку. Вказана анкета містить фотокопії паспорту та ідентифікаційного податкового номеру позичальника, а також підтвердження того, що позичальник (відповідач по справі) обізнаний з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (а.с. 8, 75)
На виконання взятих на себе зобов`язань, позивач 14.02.2019 відкрив відповідачеві картковий рахунок НОМЕР_3 та випустив платіжну картку строком дії до грудня 2021 року (а.с. 83, 166, 184, 218).
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором від 14.02.2019, укладеного між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та відповідачем ОСОБА_2 , станом на 25.05.2020 складає: залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 97670,23 (дев`яносто сім тисяч шістсот сімдесят) грн 23 коп. (а.с. 6-7, 76-82).
Як вбачається з Довідки про зміну умов кредитування, розрахунку та Виписки по картковому рахунку, наданих позивачем, відповідачеві з 14.02.2019 встановлено кредитний ліміт в розмірі 20000,00 гривень, який 17.02.2019 було зменшено до 10000,00 гривень, а 18.05.2019 кредитний ліміт збільшено до 40000,00 гривень (а.с. 219)
При цьому після збільшення кредитором кредитного ліміту 18.05.2019, відповідач здійснював платіжні операції зі зняття та внесення грошових коштів, що свідчить про узгодження сторонами розміру збільшеного ліміту та інших умов Договору. Згідно зазначеної виписки, відповідач свої зобов`язання з погашення заборгованості за кредитом виконував не в повному обсязі та несвоєчасно, внаслідок чого станом на 14.02.2019 утворилася заборгованість в сумі 97670,23 гривень (а.с. 76-82, 210-217).
Зазначена заборгованість в свою чергу підтверджується детальною випискою з карткового рахунку за Договором № б/н від 14.02.2019, згідно якої заборгованість відповідача станом на 25.05.2020 складає 97670,23 грн, з яких: сума кредитного ліміту - 40 000,00 грн. та сума овердрафту (перевищення ліміту на картці) - 57 670,23 грн (а.с. 142-165, 172-183).
Відповідно до Електронного полісу комплексного страхування власника карткового рахунку № MONOIK-0000044559 від 28.11.2019 укладеного між ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_1 Предметом Договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи, а також пов`язані із страхуванням на випадок непередбачених фінансових витрат внаслідок втрати Страхувальником роботи. Договір діє 12 місяців з 28.11.2019 по 28.11.2020 включно. При цьому договір починає діяти з наступного дня після сплати страхового платежу за перший страховий період. Термін закінчення останнього страхового періоду відповідає терміну закінчення Договору страхування. Цей Договір лонгується на такий же строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників договору не заявить про бажання його припинити. Страховим агентом за цим Договором є АТ «Універсал Банк» на підставі договору доручення від 17.10.2017 (а.с.224).
Відповідно до ст. 89 ІЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно наведений у ст. 207 ЦК України вимог до письмової форми правочину правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Правилом статті 640 ЦК України закріплено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Позивач на підтвердження укладення договору надав до суду розрахунок заборгованості за договором, Паспорт споживчого кредиту, підписаний позичальником, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який підписаний ОСОБА_1 шляхом накладання електронного цифрового підпису.
За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит – вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) – грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 вказаного Закону кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця.
Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про:
1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ;
2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо);
3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту;
4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України;
5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться;
6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.
Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.
Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит;
7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності).
Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача;
8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);
9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;
10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;
11) порядок дострокового повернення кредиту;
12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу.
Зі змісту наданого банком в суді першої інстанції паспорту споживчого кредиту вбачається, що вказані вимоги Закону у даному випадку позивачем були дотримані (а. с. 21-23).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту позичальник ОСОБА_1 відповідно до статей 626, 627, 628, 634 ЦК України добровільно погодилась на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання, внаслідок чого між сторонами був укладений договір споживчого кредитування у формі приєднання на умовах, викладених у паспорті споживчого кредиту.
Саме до таких правових висновків щодо застосування вказаних норм права до спірних правовідносин в частині укладення договору кредиту шляхом підписання паспорту споживчого кредиту дійшов касаційний суд при аналогічних обставинах справи у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року, справа № 284/157/20-ц, які суд апеляційної інстанції враховує відповідно до ст. ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Також із виписки про рух коштів, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що кредитний ліміт ОСОБА_1 складає 40000 грн.
Пунктом 3 Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг визначено, що підписанням боржник погодилась з тим, що Бак має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати /зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.
Судом встановлено, що при підписанні надана Анкети-заяви відповідач ОСОБА_1 також ознайомилась з Умовами, Правилами та з Паспортом споживчого кредиту і погодилась з їх змістом. Крім того, як вбачається з наданих банком скрін-шотів з екрану при користуванні відповідної програми банку, за допомогою якої відповідачка ідентифікувала себе як споживача кредитних коштів та згодом ними користувалася після підписання Анкети-заяви, - без ознайомлення та погодження відповідача з Умовами, Правилами банку та Паспорту споживача, де зазначено зокрема про овердрафт, - використання кредитними коштів неможливо. Тому колегія суддів відхиляє наведені у скарзі доводи про недоведеність факту укладення між сторонами договору в електронній формі, що також відповідає змісту наведених норм матеріального права.
При цьому позичальник своїм підписом також підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування, а також – отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, у тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором. 
Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку баланс на кінець періоду складає мінус 576670,23 грн. Тобто заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 40000 грн та суми овердрафту (мінусу на картці) яка становить мінус 57670,23 грн.
Овердрафт виникає таким чином, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитних коштів на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки та прострочені платежі згідно з тарифами.
Відповідно до пункту 5.20 розділу 2 Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» термін повернення овердрафту в повному обсязі складає 30 днів з моменту виникнення овердрафту.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської картки, проте розмір був меншим за поточні витрати, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Так з виписки про рух коштів по картці вбачається, що за весь час користування карткою ОСОБА_1 проведено поповнень карткового рахунку на суму 108052,99 грн. За весь час користування карткою відповідачем було проведено витрат по картці на суму 205723,22 грн, отже сума коштів, яка досі не повернута банку становить 97670,23 грн.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що Кредитний договір суперечить вимогам пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень (розділ IV) Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, яка діє з 18.03.2020 року.
Так, у пункті 6 Прикінцевих та перехідних положень (розділ IV) Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України (виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення.
В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину. Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 цього Закону.
Тобто, зазначена правова норма на певний період, звільняє споживачів від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.
Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. 
Відповідно до частини 4 статті 1056-1 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.
З умов договору вбачається, що базова процентна ставка 3,2% в місяць (38,4% річних), процентна ставка (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості 6,4% у місяць (76,8% річних).
Тобто у випадку коли боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процентна ставка базова, коли боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, тоді нараховується прострочена збільшена відсоткова ставка в місяць від загальної суми заборгованості.
Отже, у випадку, якщо позичальник сплачує грошові зобов`язання за кредитним договором належним чином у строк обумовлений договором, він користується зменшеною процентною ставкою, у випадку якщо позичальник не виконує зобов`язання у належний строк сплачується збільшена відсоткова ставка, тобто це за своїм змістом є штрафною санкцією та у разі такого нарахування порушує пряму заборону таких дій згідно норми пункту 6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування».
З виписки про рух коштів вбачається, що 01.04.2020 року відбулось списання банком відсотків у розмірі 2101,86 грн за прострочення виконання умов споживчого кредиту за підвищеною процентною ставкою.
Тому колегія суддів приходить до висновку, що зазначена сума була списана банком в порушення п. 6 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», наведені з цього приводу доводи скарги знайшли своє підтвердження, а тому вказана сума була помилково стягнута судом першої інстанції. 

Щодо доводів скарги про неналежність доказів.
В силу ч. ч. 1-2 ст 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1-2 ст 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За змістом ч.ч. 1-2 ст 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5 і 6 ст 81 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Ухвалою суду першої інстанції від 22 червня 2021 року витребувано від Акціонерного товариства «Універсал Банк» завірені належним чином паперові носії наступних електронних доказів: деталізовану виписку про рух коштів по картковому рахунку («Рух коштів по картці від 13.04.2021») із зазначенням точної суми грошових коштів, внесених відповідачкою за період існування договірних правовідносин; довідку про наявність рахунку в АТ «Універсал Банк» на ім`я відповідача; Доказу направлення відповідачеві пуш-повідомлення від 01.04.2020 у застосунок «monobank»; Доказу направлення відповідачеві пуш-повідомлення від 19.06.2019.
На виконання вимог ухвалу банком було надано зазначені в ухвалі документи.

У суді першої інстанції відповідач не заперечила проти витребування таких копій судом, а після їх отримання її заперечення стосувалися лише їх змісту, а не форми.
Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (ч. 3 ст. 96 ГПК України), що є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (п. 1 ч. 2 ст. 73 ГПК України). 
Таким чином, подання електронного доказу в паперовій копії саме собою не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.
Проте з матеріалів справи вбачається, що відповідач демонструє суперечливу недобросовісну поведінку в частині неналежності доказів, про що відповідач заявила вперше в суді апеляційної інстанції не надавши до суду поважних причин зміни своєї позиції в суді першої інстанції, де вона не заперечувала проти форми наданих банком документів, що по суті та відповідно до принципу змагальності, ч. 3 ст. 12 ЦПК України є їх визнанням за замовчуванням заперечення, а тому звільняє іншу сторону – позивача додатково доводити належність цих доказів. Поважних причин для зміни своєї позиції в суді апеляційної інстанції відповідач не вказала, а у суду не виникло сумнівів у їх достовірності.
Проаналізувавши встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та виключення із суми заборгованості нарахування штрафних санкції за березень 2020 року у сумі 2101,86 грн за прострочення виконання умов споживчого кредиту за підвищеною процентною ставкою. Тому розмір заборгованості, яка має бути стягнута з відповідачки на користь позивача складає: 97670,23 – 2101,86 = 95 568,37 грн.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права(частина1 статті 376 ЦПК України). Тому відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України колегія суддів частково змінює оскаржене рішення суду.
З передбачених у ст. 141 ЦПК України підстав відповідно до результатів апеляційного перегляду справи підлягають пропорційному перерозподілу судовий збір, відшкодований судом першої інстанції та – відшкодування судового збору, сплаченого відповідачем за подачу апеляційної скарги, в результаті чого після їх взаємного зарахування позивачу має бути відшкодований судовий збір на суму 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1п.2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 21 липня 2022 року змінити.
Зменшити стягнення з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ), на користь Акціонерного товариства " Універсал Банк " заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 14.02.2019 станом на 25.05.2020 до розміру 95568 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот шістдесят вісім) гривень 37 коп. та 2 059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень 96 коп. судового збору, сплаченого за подачу позову.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 21 листопада 2022 року.

Головуючий                                                                В.Б.Яцина

Судді                                                                        І.В. Бурлака.

                                                                       А.В. Котелевець.