ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       23 вересня 2022 року                м. Чернівці                Справа № 722/1685/21

       Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Лисака І.Н.,
       суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,
секретар: Петранюк Ю.Т.,
позивач: акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
при розгляді справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 10 травня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Ратушенка О.М., дата складання повного тексту рішення 18 травня 2022 року, -
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2021 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу у розмірі 4808,45 грн.
Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 року №856 із змінами, внесеними Постановою НКРЕКП від 18.06.2019 року №1093, АТ «ОГС «Чернівцігаз» надає послуги з розподілу природного газу в межах території Чернівецької області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Чернівцігаз».
Актом згоди споживача про приєднання до умов цього договору та підтвердження його укладення можуть бути як заява-приєднання до умов договору, так і сплата рахунка Оператора ГРМ, так і факт споживання природного газу споживачем.
Фактом приєднання побутового споживача ОСОБА_1 до умов даного Договору є повернення підписаної заяви-приєднання до умов розподілу газу, фактичне споживання природного газу та часткова сплата за надані послуги з розподілу природного газу.
Згідно умов абз.2 пункту 6.3 розділу VI Типового договору розподілу Провадження №22-ц/822/584/22
природного газу, які кореспондуються з положеннями абз.2 п.1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, місячна вартість послуги з розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.
Розрахунковим періодом за цим Договором згідно умов пункту 6.4. є календарний місяць, та в подальшому, Оператором ГРМ - ОСОБА_1 було визначено місячну вартість послуги з розподілу природного газу: з січня 2020 року по червень 2020 року 238,10 грн; з липня 2020 року по грудень 2020 року 272,11 грн; за січень 2021 року 414,99 грн та з лютого 2021 року 321,16 грн.
На підставі наведеного АТ «ОГС «Чернівцігаз» просило позов задовольнити.
Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 10 травня 2022 року позовні вимоги АТ «ОГС «Чернівцігаз» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Чернівцігаз» заборгованість за надання послуг з розподілу природного газу в сумі 4808,45 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Із вказаним рішенням ОСОБА_1 не погодилася та оскаржила його в апеляційному порядку, вважає останнє незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні вимог АТ «ОГС «Чернівцігаз» відмовити.
Вказує, що позивачем надано суду заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу із підписом ОСОБА_1 , однак такої заяви остання не підписувала, що свідчить про підробку підпису, а також АТ «ОГС «Чернівцігаз» не надано рахунки на оплату вартості наданих послуг.
Наголошує, що постанова, якою встановлено тарифи на розподіл природного газу, не набрала законної сили, так як остання не зареєстрована в порядку, встановленому законом, а використання такої позивачем для розрахунку заборгованості є протиправною.
Стверджує, що позивачем не надано жодних доказів того, що у АТ «Чернівцігаз» в межах м. Сокиряни Дністровського району Чернівецької області на законних підставах перебуває газорозподільна система, володіючи чи користуючись якою позивач надавав послуги з газопостачання ОСОБА_1 , та що остання підключена до вказаної системи.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ОГС «Чернівцігаз» просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції на підставі досліджених у своїй сукупності доказів по справі виходив з того, що ОСОБА_1 з грудня 2019 року по грудень 2021 року взяті на себе за договором зобов`язання належним чином не виконувала, кошти за надання послуг з розподілу природного газу на рахунок АТ «Чернівцігаз» не сплачувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 4808,45 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача. 
Вказане рішення суду першої інстанції таким вимогам закону відповідає в повній мірі.
З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2019 року ОСОБА_1 підписала заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживання) (а.с.12). 
Згідно розрахунку місячної вартості послуги розподілу природного газу за договором розподілу природного газу з споживачем ОСОБА_1 (ЕІС код 56ХМ40І49651728Р, адреса вул. Перемоги, 17 м. Сокиряни) оператор ГРМ сформував обсяги розподіленого та спожитого природного газу по об`єму споживача у період з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року у розмірі 1804,29 м3 (а.с.13).
З довідки про розрахунок боргу вбачається, що в квітні 2020 року ОСОБА_1 сплатила на користь АТ «Оператор газорозподільчої системи «Чернівцігаз» 714,29 грн, в листопаді 2020 року – 186,31 грн, в жовтні 2020 року – 500 грн, в грудні 2020 року – 800 грн за надання послуг з розподілу природного газу, борг складає 4808,45 грн (а.с.14).
За нормами ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.
Відповідно до ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.
За змістом п.5 ч.2 ст.7 наведеного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За нормами ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано також ЗУ «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
В силу ст.1 ЗУ «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
За приписами ст.40 ЗУ «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.
Відповідно до п.4 гл.1 р.І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.
Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.
Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;
Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Згідно з п.2 гл.1 р.VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.
Згідно з пунктами 3, 4 гл.3 р.VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.
Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ:
1) присвоює споживачу (у тому числі побутовому споживачу) персональний EIC-код як суб`єкту ринку природного газу та в установленому законодавством порядку передає його Оператору ГТС для можливості ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни постачальника;
2) надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу;
3) забезпечує формування та передачу прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом.
Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 в порядку, визначеному цим розділом.
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
Так, позивачем доведено належними та допустимими доказами, а відповідачем не спростовано, що між сторонами склалися договірні відносини з приводу розподілу природного газу, які виникли на підставі заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), який підписано ОСОБА_1 19.12.2019 року, номер особового рахунку НОМЕР_1 , що також підтверджується і тим, що відповідач отримувала послуги з постачання природного газу, оплачувала їх, та відповідно отримували і послуги з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання, однак систематично не сплачувала вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем. Відповідач у передбачений процесуальний спосіб не спростувала укладення такого договору та часткову оплату послуг за транспортування газу.
За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Розрахунок вказаної заборгованості здійснено позивачем АТ «ОГС «Чернівцігаз» керуючись вимогами Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494, тарифів, встановлених на послуги розподілу природного газу для АТ «Чернівцігаз», об`ємів споживання відповідачем природного газу.
07 жовтня 2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову №2080, відповідно до якої затверджено ряд змін до Кодексу ГРС та Типового договору розподілу природного газу, зокрема до гл.6 р.VI Кодексу ГРС, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу.
Відповідно до п.1 гл.6 р.VI Кодексу ГРС розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Згідно з п.2 гл.6 р.VI Кодексу ГРС річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.
З умов пункту 6.1 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.
Тариф, встановлений згідно з п.6.1 цього розділу є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VI даного Договору).
Постановою НКРЕКП від 24 грудня 2019 року №3049 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Чернівцігаз», встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для AT «Чернівцігаз» на період: з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно у розмірі 1.05 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ); з 01 липня 2020 року до грудня 2021 року у розмірі 1.20 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ).
З 01 січня 2021 року набрала чинності постанова НКРЕКП від 30 грудня 2020 року №2785 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Чернівцігаз», якою для AT «Чернівцігаз» встановлено тариф на послуги розподілу природного газу-у розмірі 2.30 грн. за 1м 3 на місяць (без урахування ПДВ).
Постановою НКРЕКП від 30 січня 2021 року №134 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 30 грудня 2020 року №2785» внесені зміни до постанови НКРЕКП від 30 грудня 2020 року №2777, а саме: в абзаці другому пункту 1 цифри «2.30» замінено цифрами «1.78» .
Відповідно до умов абз.2 п.6.3 р.VI Типового договору розподілу природного газу, які кореспондуються з положеннями абз.2 п.1 гл.6 р.VI Кодексу ГРС, місячна вартість послуги з розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.
За наведеного доводи апелянта про необґрунтованість нарахування їй заборгованості є неспроможними.
Що стосується доводів про протиправність використання позивачем для нарахування заборгованості по тарифам визначеним постановою НКРЕКП, оскільки така не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ЗУ «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг» - НКРЕКП є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
В силу п.3 ч.1 ст.17 ЗУ «Про НКРЕКП» для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розробляє та затверджує нормативно-правові акти та ініціює внесення змін до нього.
Регулятор здійснює державне регулювання, у тому числі, шляхом нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом (п.1 ч.2 ст.3 ЗУ «Про НКРЕКП»).
Рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями (ч. 5 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»).
У силу ч.7 ст.14 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.
Інші рішення Регулятора набирають чинності з дня їх прийняття, якщо рішенням не встановлено більш пізній строк набрання чинності, та доводяться до відома осіб, на яких поширюється їх дія, у порядку, встановленому Регулятором.
Порядок підготовки рішень Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів визначено положеннями ст.15 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», якими визначено, що підготовка проектів рішень Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів відповідно до ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», здійснюється у порядку, визначеному цим Законом.
Кожен проект рішення Регулятора, що має ознаки регуляторного акта, разом з матеріалами, що обґрунтовують необхідність прийняття такого рішення, та аналізом його впливу оприлюднюються на офіційному веб-сайті Регулятора з метою одержання зауважень і пропозицій від інших органів державної влади, фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань та інших заінтересованих осіб.
Зауваження і пропозиції до проектів рішень, одержані протягом встановленого строку, оприлюднюються шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Регулятора та підлягають обов`язковому розгляду Регулятором за участі фізичних, юридичних осіб, їх об`єднань, органів місцевого самоврядування та інших заінтересованих осіб, які надали такі зауваження та пропозиції, у порядку, затвердженому Регулятором.
У разі внесення до проекту рішення суттєвих змін Регулятор може повторно провести процедуру оприлюднення проекту рішення, збору і розгляду зауважень та пропозицій до нього.
Зауваження і пропозиції до проектів рішень Регулятора та інформація про результати їх розгляду Регулятором з обґрунтуванням прийняття або відхилення оприлюднюються на офіційному веб-сайті Регулятора не пізніш як за три робочих дні до прийняття Регулятором рішення. Зазначені матеріали повинні залишатися у публічному доступі протягом одного року з дня прийняття відповідного рішення Регулятора.
Так, ч.6 ст.14 Закону про НКРЕКП передбачено, що рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження.
Тобто, законодавцем прямо передбачено відсутність необхідності державної реєстрації Міністерством юстиції України рішень НКРЕКП, що повністю нівелює посилання позивача на Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затверджене постановою КМУ від 28.12.1992 року №731 та Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджене указом Президента України від 10.09.2014 року №715/2014, оскільки як було зазначено вище, Закон має вищу юридичну силу.
Відносно доводів про відсутність доказів законності перебування в користуванні чи володіння АТ «Чернівцігаз» газорозподільної системи в м. Сокиряни Дністровського району Чернівецької області, колегія суддів наголошує на наступному.
Положеннями статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).
За приписами ч.2 ст.37 ЗУ «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором.
Згідно п.5 ч.1 ст.17 ЗУ «Про НКРЕКП» контролює виконання операторами систем передачі та розподілу, операторами газотранспортної та газорозподільних систем, іншими суб`єктами ринків електричної енергії і природного газу, а у відповідних випадках - власниками систем їхніх зобов`язань відповідно до закону.
При цьому, у відповідності до ч.9 ст.14 ЗУ «Про НКРЕКП», рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.
АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 року №856 зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП від 18.06.2019 року №1093, в межах території Чернівецької області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Чернівцігаз», що оприлюднено на сайті Регулятора.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому у відповідності до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.
Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 10 травня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий                                        Лисак І.Н.

Судді:                                                Височанська Н.К.

                                                               Литвинюк І.М.