ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 380/24794/21 пров. № А/857/8992/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Заверухи О.Б.,
суддів                                                                      Большакової О.О., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 16 травня 2022 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування Львівської міської ради  про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,-

суддя (судді) в суді першої інстанції – Чаплик І.Д., 
час ухвалення рішення – 12:30:09, 
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 26 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Департаменту містобудування Львівської міської ради, в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ № 334 від 03 грудня 2021 року «Про оголошення догани»; стягнути на її  користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради № 334 від 03 грудня 2021 року їй оголошено догану у зв`язку з порушенням ст. 116 КЗпП, ст. 24 ЗУ «Про відпустки», п. 4.1.26 Положення про управління персоналом Львівської міської ради та його структури, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 01 листопада 2016 року № 979, п. 2.10 Посадової інструкції головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту містобудування, затвердженої в.о. директора департаменту містобудування від 01 квітня 2020 року. Вказує на невідповідність оскаржуваного наказу вимогам діючого законодавства та порушення порядку проведення службового розслідування, за результатами якого прийнято оскаржуваний наказ, а саме щодо визначення дати початку службового розслідування 06 вересня 2021 року, оскільки саму комісію, яка проводила службове розслідування щодо неї, було призначено лише 16 вересня 2021 року; невідповідності протоколу № 3 від 23 жовтня 2021 року викладеним в ньому обставинам, оскільки на засіданні комісії, яке проводилося 23 жовтня 2021 року, було розглянуто її пояснення, які були надані у розпорядження голови комісії лише 29 жовтня 2021 року, що свідчить про недобросовісні дії зі сторони посадових осіб відповідача, які виразилися у підробленні протоколу засідання № 3 комісії. Зазначає, що не погоджується з підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення щодо проведення розрахунку за невикористану щорічну оплачувану відпустку без правових підстав та не проведення розрахунку за невикористану щорічну оплачувану відпустку в обсязі, передбаченому ч. 4 ст. 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», оскільки, на її думку, ні п. 2.10, ні інші положення Посадової інструкції головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту містобудування не передбачають для неї обов`язку здійснювати проведення розрахунку за невикористані дні відпусток працівниками та здійснювати відповідні виплати, а отже і не могли бути нею порушені. Покликається на таке порушення порядку проведення службового розслідування, як долучення до звернення № 4-24-11615 від 05 листопада 2021 року про рекомендацію накласти дисциплінарне стягнення у вигляді догани протоколу № 3 службового розслідування замість акту службового розслідування від 23 жовтня 2021 року, що є порушенням п. 9 Порядку, згідно якого акт службового розслідування підписується членами комісії та подається на розгляд керівника органу в одному примірнику. Також  вказує на порушення встановленого п. 10 Порядку десятиденного строку прийняття керівником рішення за результатами розгляду акту службового розслідування, оскільки оскаржуване рішення про накладення дисциплінарного стягнення було прийнято лише 03 грудня 2021 року, в той час як акт службового розслідування складений ще 23 жовтня 2021 року. Зазначає, що наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради № 216-к від 25 жовтня 2021 року, її, ОСОБА_1 , головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту містобудування Львівської міської ради, призначено від 25 жовтня 2021 року на посаду головного спеціаліста з питань кадрової роботи апарату департаменту містобудування Львівської міської ради, а згідно оскаржуваного наказу № 334 від 03 грудня 2021 року догану оголошено головному спеціалісту з питань кадрової роботи департаменту містобудування ОСОБА_2 , тобто в той час як позивач з 25 жовтня 2021 року на підставі наказу №216-к від 25 жовтня 2021 року переведена на іншу посаду. Крім цього, оскаржуваний наказ не зареєстрований у журналі реєстрації наказів департаменту містобудування. Відтак, вважає, що наказ № 334 від 03 грудня 2021 року прийнято з порушенням законодавства, необгрунтовано, упереджено, недобросовісно, як наслідок, такий є протиправним та підлягає скасуванню. Також просить стягнути завдану їй моральну шкоду, яка полягає як у її душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї, так і перенесених захворюваннях, а розмір моральної шкоди, яка їй була завдана протиправними діями відповідача оцінює в розмірі 50000 грн, який, зокрема, підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого № 668/21 від 07 грудня 2021 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що  відповідачем в повній мірі дотримано вимоги Порядку № 950 та Положення щодо процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в порядку  статті 147 КЗпП України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного наказу у зв`язку з порушенням процедури проведення службового розслідування та прийняття оскаржуваного наказу. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем вчинено порушення ст. 116 КЗпП, ст. 24 ЗУ «Про відпустки», п. 4.1.26 Положення про управління персоналом Львівської міської ради та його структури, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 01 листопада 2016 року № 979, п. 2.10 Посадової інструкції головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту містобудування, затвердженої в.о. директора департаменту містобудування від 01 квітня 2020 року, та правомірно застосовано до позивача саме дисциплінарне стягнення у вигляді догани. За сукупністю наведених встановлених фактичних обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що підстави для визнання протиправним та скасування наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради № 334 від 03 грудня 2021 року «Про оголошення догани» відсутні,  тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Щодо похідної позовної вимоги про стягнення з Департаменту містобудування Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 50000 грн у зв`язку із безпідставним притягненням до дисциплінарної відповідальності, то підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. теж відсутні.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що оскаржуваний наказ складений з порушенням вимог чинного законодавства і ним не лише протиправно накладено на неї дисциплінарне стягнення, а й позбавлено її грошового забезпечення у вигляді премії у значному розмірі. Вказує, що службове розслідування було упередженим, необ`єктивним та не спрямованим на ретельне дослідження обставин справи, судом першої інстанції не в повній мірі досліджено вказані нею обставини щодо порушення процедури службового розслідування. Зокрема,  доповідна записка від 06 вересня 2021 року була складена із порушенням вимог законодавства, адже заявниця без доручення керівника, не маючи повноважень представляти управління, подала звернення від свого імені на бланку управління екології та природніх ресурсів. Зазначає, що ні п.2.10, ні інші положення посадової інструкції не передбачали для неї обов`язку здійснювати проведення розрахунку за невикористані дні відпусток працівниками та здійснювати відповідні виплати. Вказує, що має право на відшкодування моральної шкоди.
Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржуваний наказ прийнято за результатами  службового розслідування та у відповідності з вимогами Положення щодо порядку проведення службового розслідування у Львівській міській раді та її виконавчих органах, підприємствах, установах та організаціях, які їм підпорядковані. Вказує, що чинним законодавством не встановлено вимог до документа, на підставі якого приймається рішення щодо проведення службового розслідування, доповідну записку було надіслано через електронну систему документообігу, така записка не містить положень, що стосуються повноважень представляти управління. Звертає увагу на те, що акт службового розслідування передано головою комісії в.о. директора департаменту листом від 24 листопада 2021 року, а оскаржуваний наказ винесено в межах десятиденного строку з дати надходження акта до керівника. Вказує, що підставою для оголошення догани позивачу є неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених п. 2.10 Посадової інструкції, а саме складання проекту кадрового наказу, на підставі якого з працівницею було проведено розрахунок без правових підстав. 
Позивачем подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, а якому зазначено, що до її обов`язків входить лише підготовка проектів кадрових наказів, тобто такі накази в подальшому повинні пройти стадію перевірки та затвердження посадовою особою, яка уповноважена на їх підписання та введення в дію. Вказує на порушення комісією порядку подання на розгляд керівника органу акту службового розслідування, ознайомлення позивача з вказаним актом та неознайомлення позивача з актом про виправлення технічної помилки.
У разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів (п. 1 ч. 1  ст. 311 КАС України). 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у зв`язку із зміною організаційно-штатної структури департаменту та на підставі заяви в порядку переведення призначена від 01 квітня 2020 року наказом «Про переведення на інші посади посадових осіб департаменту» від 31 березня 2020 року № 044-к з посади головного спеціаліста з кадрових питань апарату департаменту містобудування Львівської міської ради переведена на посаду головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту  містобудування Львівської міської ради (а.с.123).
Доповідною запискою № 4-2402-31093 від 06 вересня 2021 року, яка складена ОСОБА_3 , повідомлено заступника міського голови з містобудування, директора департаменту містобудування, начальника управління екології та природних ресурсів департаменту містобудування про численні порушення законодавства про працю у підпорядкованих структурних підрозділах (а.с.11).
Наказом департаменту містобудування Львівської міської ради № 183 від 16 вересня 2021 року призначено комісію щодо проведення службового розслідування щодо фактів, наведених у службовій записці № 4-2402-31093 від 06 вересня 2021 року та отримання письмових пояснень від позивача. Визначено також межі розслідування: початок – 06 вересня 2021 року, завершення - до 06 листопада 2021 року (а.с.12).
Згідно з протоколом № 1 засідання комісії щодо проведення службового розслідування департаменту містобудування Львівської міської ради від 27 вересня 2021 року (а.с.13-15), за результатами засідання вирішено:
-          отримати в головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту містобудування посадову інструкцію, наказ про призначення головного спеціаліста з питань кадрової роботи;
-          отримати документи щодо проведення конкурсу на посаду головного спеціаліста- юристконсульта;
-          отримати пояснення ОСОБА_4 щодо нарахування оплати за виконання додаткових обов`язків уповноваженої особи управління екології та природних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради;
-          отримати всі додаткові документи та матеріали, що стосуються даного службового розслідування.
Згідно з протоколом   № 2 засідання комісії щодо проведення службового розслідування департаменту містобудування Львівської міської ради від 06 жовтня 2021 року (а.с.16-22), за результатами засідання вирішено:
-          ознайомити позивача з доповідною запискою Галини Цибульської № 4-2402-31093 від 06 вересня 2021 року;
-          отримати усні (письмові) пояснення позивача щодо фактів, наведених в доповідній записці ОСОБА_5 № 4-2402-31093 від 06 вересня 2021 року;
-          отримати в позивача копію наказу від 27 грудня 2019 року «Про укладення з Г. Телішевською строкового трудового договору (контракту)»;
-          отримати в позивача копію повідомлення Державної податкової служби про прийняття на роботу працівника на підставі наказу від 24 грудня 2020 року № 059-к;
-          звернутися за роз`ясненнями Національного агенства України з питань державної служби.
Згідно з протоколом № 3 засідання комісії щодо проведення службового розслідування департаменту містобудування Львівської міської ради від 28 жовтня 2021 року (а.с.23-30), за результатами засідання:
- досліджено пояснення головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту містобудування Львівської міської ради від 27 жовтня 2021 року № 4-24-403.
- прийнято рішення комісії щодо проведеного дослідження.
За результатами дослідження матеріалів розслідування, в тому числі, пояснень позивача, наданих листом від 27 жовтня 2021 року № 4-24-403 (а.с.38-39), комісією було прийнято рішення рекомендувати керівнику накласти дисциплінарне стягнення. Відповідне рішення зафіксовано в протоколі засідання № 3 та в акті службового розслідування, складеного за результатами службового розслідування (а.с.32-36).
За результатами засідання комісії було вирішено рекомендувати в.о. директора департаменту містобудування Львівської міської ради накласти дисциплінарне стягнення у вигляді догани головному спеціалісту з питань кадрової роботи департаменту містобудування Львівської міської ради Войчук Надії відповідно до ст. 148 КЗпП України за порушення п. 2.10 Посадової інструкції головного спеціаліста з питань  кадрової роботи департаменту містобудування, а також рекомендовано провести повну кадрову перевірку департаменту містобудування, про що направлено відповідне звернення № 4-24-46071  від 24 листопада 2021 року (а.с.105-106). До вказаного листа додано акт службового розслідування та копії протоколів № 1, № 2, № 3.
Під час розгляду акта службового розслідування в.о. директора департаменту містобудування виявлено технічну помилку в акті службового розслідування, зазначеній в даному документі - а саме дата складення протоколу № 3 та акта службового розслідування відповідно – 23 жовтня 2021 року (субота).
Для належного підтвердження виявлення технічної помилки 26 листопада 2021 року було складено акт виявлення технічної помилки, підписаний всіма членами комісії (а.с.107). Акт виявлення технічної помилки направлено керівнику листом від 26 листопада 2021 року № 4-24-46598 (а.с.108).
В матеріалах справи також наявне заперечення від 26 листопада 2021 року позивача до акту службового розслідування від 23 жовтня 2021 року (а.с.40-42), за змістом якого позивач вважала проведене службове розслідування з порушенням вимог законодавства та протиправним притягнення її до відповідальності.
Наказом № 334 від 03 грудня 2021 року оголошено догану головному спеціалісту з питань кадрової роботи департаменту містобудування Надії Войчук у зв`язку з порушенням статті 116 Кодексу законів про працю України, ст. 24 Закону України «Про відпустки»,  п. 4.1.26 Положення про управління персоналом Львівської міської ради та його структури, зптвердженого рішенням виконавчого комітету від 01 листопада 2016 року № 979, п. 2.10 Посадової інструкції  головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту містобудування, затвердженої в.о.директора департаменту містобудування від 01 квітня 2020 року (а.с.10).
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України    публічна служба – це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба в державних органах     служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначаються    Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року № 2493-ІІІ.
Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (стаття 2 Закону № 2493-ІІІ).
Одним з основних принципів служби в органах місцевого самоврядування, закріплених у    статті 4 Закону № 2493-ІІІ, є підконтрольність, підзвітність, персональна відповідальність за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків
До основних обов`язків посадових осіб місцевого самоврядування, визначених    статтею 8 Закону № 2493-ІІІ, включено, зокрема такі, як додержання    Конституції    і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.
Разом з тим, за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це не йдеться у спеціальному законі.
Статтею 19 Закону № 2493-ІІІ    визначено, що особливості дисциплінарної відповідальності посадових осіб місцевого самоврядування забезпечуються у порядку, передбаченому законом. 
Колегія суддів зазначає, що станом на момент виникнення спірних правовідносин такого порядку    законом    не було передбачено.
Водночас, згідно частини третьої   статті 7 Закону № 2493-ІІІ    на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.
Згідно    зі статтею 147 Кодексу законів про працю України, затвердженого    Законом від 10 грудня 1971 року № 322-VIII   (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі –  КЗпП України), за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення.
Органи, правомочні застосовувати дисциплінарні стягнення, визначені    статтею 147-1 КЗпП України, відповідно до якої дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Цією ж статтею передбачено, що на працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.
Відповідно до статті 148 цього ж Кодексу   дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Підставою застосування дисциплінарного стягнення є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, зокрмема: КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.
З аналізу наведених вище норм слідує, що дисциплінарне стягнення – це передбачена законом міра примусу, що застосовується уповноваженим органом до працівника, який порушив службову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.
При цьому, для правомірного застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності.
Поряд з тим, процедура дисциплінарного провадження як процес дослідження обставин дисциплінарного проступку, визначення його наслідків та доведення вини особи, зокрема, повинна бути достатньо прозорою, задля того, щоб і сама особа, яка притягується до дисциплінарної відповідальності, та орган, що застосовує дисциплінарне стягнення, а також суд, перевіряючи законність накладення дисциплінарного стягнення, могли з`ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого рішення, та надати їм оцінку.
При цьому, рішення, прийняте за наслідками такого дисциплінарного провадження, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали значення для його прийняття.
Перевіряючи правомірність оскаржуваного позивачем наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради № 334 від 03 грудня 2021 року про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, колегія суддів враховує  Порядок проведення службового розслідування щодо осіб, які уповноважені на виконання функцій місцевого самоврядування визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 р. № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі – Порядок № 950) та, прийняте відповідно до Порядку № 950, рішення виконавчого комітету від 10 липня 2020 року № 572 «Про затвердження Положення щодо порядку проведення службового розслідування у Львівській міській раді та її виконавчих органах, підприємствах, установах та організаціях, які їм підпорядковані» (далі – Положення).
Відповідно до п. 1 Порядку № 950 стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:
у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян;
у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;
на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;
з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі – Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки (далі - керівник органу).
Із матеріалів справи слідує, що доповідною запискою № 4-2402-31093 від 06 вересня 2021 року, яка складена ОСОБА_3 , повідомлено заступника міського голови з містобудування, директора департаменту містобудування, начальника управління екології та природних ресурсів департаменту містобудування про численні порушення законодавства про працю у підпорядкованих структурних підрозділах (а.с.11).
Стосовно доводів скаржника про те, що доповідна записка від 06 вересня 2021 року складена із порушенням вимог законодавства, адже заявниця без доручення керівника, не маючи повноважень представляти управління, подала звернення від свого імені на бланку управління екології та природніх ресурсів, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством, зокрема, Порядком № 950, не встановлено вимог до документа, на підставі якого приймається рішення щодо проведення службового розслідування, доповідну записку було надіслано через електронну систему документообігу, така записка не містить положень, що стосуються повноважень представляти управління.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом департаменту містобудування Львівської міської ради № 183 від 16 вересня 2021 року призначено комісію щодо проведення службового розслідування щодо фактів, наведених у службовій записці № 4-2402-31093 від 06 вересня 2021 року та отримання письмових пояснень від позивача. Визначено також межі розслідування: початок – 06 вересня 2021 року, завершення – до 06 листопада 2021 року, що відповідає вищезазначеному порядку.
Доводи скаржника щодо протиправного визначення датою початку службового розслідування 06 вересня 2021 року, оскільки службове розслідування об`єктивно не могло бути розпочате 06 вересня 2021 року, так як саму комісію, яка проводила службове розслідування щодо позивача було призначено лише 16 вересня 2021 є безпідставними, осклільки не містять ні правового обгрунтування, ні документального підтвердження фактів відсутності діяльності комісії щодо проведенню службового розслідування у період з 06 вересня 2021 року. Натомість за поясненнями відповідача саме з моменту надходження доповідної записки від 06 вересня 2021 року № 4-2402-31093 проводилася підготовка та опрацювання документів для першого засідання комісії і такі пояснення позивачем не спростовано.
Відповідно до п. 3 Порядку № 950, рішенням щодо проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, предмет і дата початку та закінчення службового розслідування. Строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців. Отже, вказаний Порядок № 950 не містить вимоги щодо дати початку службового розслідування, однак містить обмеження щодо терміну його проведення – д ва місяці. 
Із матеріалів справи слідує, що робота комісії розпочалась з 27 вересня 2021 року (протокол № 1), однак з моменту надходження доповідної записки від 06 вересня 2021 року № 4-2402-31093 було проведено підготовку та опрацювання документів для першого засідання комісії, зокрема, тих, що підкріплені до доповідної записки. З моменту надходження доповідної записки 06 вересня 2021 року до моменту видачі наказу від 16 вересня 2021 року комісія не скликалась і жодних рішень щодо розслідування не приймала. Відтак, датою початку розслідування визначено дату надходження доповідної записки від 06 вересня 2021  року № 4-2402-31093 та початку підготовки документів до розгляду комісією, а датою завершення – 06 листопада 2021 року, що не суперечить  Порядку № 950.
Покликання апелянта на те, що за змістом п. 3 Порядку № 950 датою початку службового розслідування є саме дата прийняття відповідного рішення про його проведення, визначення складу комісії з проведення службового розслідування не відповідає вищевказаній нормі, згідно якої не встановлено такої вимоги.  Доводи про те, що метою визначення такої дати початку службового розслідування є збільшення строку службового розслідування стосовно позивача також є необгрунтованими, оскільки позивачем не обгрунтовано наслідків такого збільшення строку. Навпаки, Порядок № 950 містить обмеження щодо терміну проведення службового розслідування – два місяці, проте, не містить обмежень щодо меншого строку.
Відповідно до п. 6 Порядку №950, члени комісії з проведення службового розслідування несуть персональну відповідальність згідно із законодавством за повноту, всебічність і об`єктивність висновків службового розслідування та нерозголошення інформації, що стосується такого розслідування.
Членам комісії надається право:
отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, інших працівників органу, підприємства, установи, організації, де працює особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, усні чи письмові пояснення, консультації спеціалістів з питань службового розслідування;
ознайомлюватися і вивчати з виїздом на місце відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати їх до матеріалів службового розслідування;
отримувати та збирати згідно із законодавством інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від інших юридичних та фізичних осіб на підставі запиту керівника органу;
використовувати за погодженням з особами, які опитуються (надають пояснення, консультації) з питань службового розслідування, аудіозасоби з метою фіксації їх пояснень та свідчень;
вести протокол засідання комісії.
Стосовно покликання скаржника на те, що на засідання комісії щодо проведення службового розслідування департаменту містобудування Львівської міської ради 23 жовтня 2021 року, не могли досліджуватися вказані пояснення позивача від 27 вересня 2021 року №4-24-403, оскільки такі були надані у розпорядження голови комісії лише 29 жовтня 2021 року, що підтверджується скріншотом виписки із системи документообігу IT-Enterprise, яка використовується у роботі Львівської міської ради, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 Розділу 4 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5 (далі – Правила № 1000/5), датою документа є відповідно дата його підписання, затвердження, прийняття, реєстрації або складення (для актів), засідання колегіального органу (для протоколів).
Судом першої інстанції встановлено, що засідання комісії щодо проведення службового розслідування департаменту містобудування Львівської міської ради, яке оформлено протоколом № 3, проводилося не 23 жовтня 2021 року, а 28 червня 2021 року. Дата 23 жовтня 2021 року, вказана в протоколі № 3 засідання комісії, зазначена помилково, що підтверджується актом виявлення технічної помилки, складеним 26 листопада 2021 року та підписаним всіма членами комісії (а.с.107). Відтак, дата складення акта службового розслідування є датою останнього засідання комісії – 28 жовтня 2021 року. 
Покликання скаржника на те, що її не було ознайомлено із актом виявлення технічної помилки від 26 листопада 2021 року не спростовує факту проведення останнього засідання комісії 28 жовтня 2021 року, і не може свідчити про порушення процедури проведення службового розслідування з огляду на відсутність такого обов`язку у відповідача.
Матеріалами справи, а саме скріншотом (а.с.104) підтверджується, що пояснення ОСОБА_1 , надані листом від 27 жовтня 2021 року за № 4-24-40387, були направлені керівником голові комісії 27 жовтня 2021 року об 17:29, а відтак, позивач помилково визначила дату 29 жовтня 2021 року надання у розпорядження пояснень голові комісії що спростовує її доводи про неможливість розгляду її пояснень на засіданні комісії 28 жовтня 2021 року.
Крім цього, факт скликання комісії для дослідження пояснень і прийняття рішення 28 жовтня 2021 року  підтверджується повідомленнями членів комісії про отримання пояснень від позивача і призначення наступного засідання на 10:00 (а.с.103).
Із протоколу № 3 слідує, що на засіданні 28 жовтня 2021 року комісією було розглянуто пояснення позивача, надані листом від 27 жовтня 2021 року за № 4-24-40387, щодо фактів, наведених у службовій записці, і про розгляд кожного із пунктів пояснень свідчить послідовний їх виклад відповідно до отриманих комісією пояснень від 27 жовтня 2021 року за № 4-24-40387, зафіксований в протоколі № 3.
За результатами дослідження всіх матеріалів розслідування, в тому числі, пояснень позивача, наданих листом від 27 жовтня 2021 року, комісією було прийнято рішення рекомендувати керівнику накласти дисциплінарне стягнення. Відповідне рішення зафіксовано в протоколі засідання № 3 та в акті службового розслідування, складеного за результатами розгляду.
Відповідно до п. 8 Порядку №950, за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються:
факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування;
заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, стосовно якої проведено службове розслідування;
висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру;
обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.
Позивач вважає, що акт службового розслідування від 28 жовтня 2021 року не містить відомостей, які передбачені п. 3, 4 ч. 8 Порядку № 950, а саме: обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причин та умов, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обгрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень.
Однак, як встановлено судом першої інстанції, у рішенні комісії та акті службового розслідування від 28 жовтня 2021 року вказані обставини, причини та умови, що призвели до порушення, а також перелік запропонованих заходів для усунення порушень, виявлених в процесі розслідування. 
Зокрема, під час розгляду комісією фактів, зазначених в доповідній записці, а також документів, що стосуються суті порушень, комісія встановила невідповідність наказу про звільнення ОСОБА_5 від 24 грудня 2020 року № 059-к «Про призначення ОСОБА_6 на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта» вимогам законодавства та правилам документообігу Львівської міської ради:
1)          неознайомлення з наказом від 24 грудня 2020 року № 059-к ОСОБА_7 і відсутність відмітки про ознайомлення – порушення ч. 9 Розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року № 1000/5;
2)          наказ від 24 грудня 2020 року № 059-к не містять відмітки про їх погодження управлінням персоналом Львівської міської ради – порушення п. 4.1.26 Положення про управління персоналом Львівської міської ради та його структури, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 01 липня 2016 року № 979;
3)          відсутність посилання у наказі від 24 грудня 2020 року № 059-к на документи, які засвідчують факт прийняття ОСОБА_5 на посаду на конкурсній основі – порушення ч. 9 Розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року № 1000/5;
4)          оформлення одним наказом від 24 грудня 2020 року № 059-к, і розірвання строкового трудового договору (контракту), і призначення на посаду за результатами проведеного конкурсу;
5)          непроведения належного розрахунку за невикористану щорічну оплачувану відпустку в день звільнення відповідно до наказу від 24 грудня 2020 року № 059-к- порушення ст. 24 Закону України «Про відпустки», ст. 116 Кодексу законів про працю України.
Комісія також додатково ознайомилась з копіями наказів (в кількості 20 примірників), і встановила порушення законодавства про працю в їх оформленні, а саме відсутність відміток про ознайомлення згаданих у ньому осіб, виправлення та викреслення, описки.
Кількість порушень свідчить про системний характер порушення п. 2.10 Посадової інструкції головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту містобудування.
На виконання вимог п. 3, 4 ч. 8 Порядку № 950 акт службового розслідування від 28 жовтня 2021 року містить перелік запропонованих заходів для усунення порушень, виявлених в процесі розслідування. Зокрема, вирішено у зв`язку з системним характером виявлених порушень в наказах, які були розглянуті комісією, рекомендувати в.о. директорові департаменту містобудування Львівської міської ради проведення повної кадрової перевірки департаменту містобудування, а також рекомендувати департаменту містобудування всі кадрові накази візувати в начальника відділу правового забезпечення для унеможливлення порушень законодавства надалі».
Отже, зауваження позивача спростовуються змістом акту службового розслідування.
Суд апеляційної інстанці також враховує доводи позивача щодо недотримання вищевказаних вимог стосовно кожного порушення, проте, п. 8 Порядку №950 не передбачено обов`язку в акті службового розслідування вказувати обставини, причини та умови, що призвели до порушення і перелік запропонованих заходів за кожним із видів порушення, виявлених в процесі розслідування.
Відповідно до п. 9 Порядку №950, акт службового розслідування підписується членами комісії та подається на розгляд керівника органу в одному примірнику.
Доводи апелянта про порушення порядку проведення службового розслідування, а саме – до звернення № 4-24-11615 від 05 листопада 2021 року не долучено акт службового розслідування від 23 жовтня 2021 року, а  протокол № 3, є безпідставними, оскільки даний факт спростовується наявним в матеріалах справи листом від 24 листопада 2021 року за № 4-24-46071, відповідно до якого акт службового розслідування було передано головою комісії в.о. директорові департаменту додатком, що відповідає вимогам пункту 9 Порядку (а.с.105-106).
Доводи скаржника про порушення порядку ознайомлення її із актом службового розслідування, який було складено  28 жовтня 2021 року, лише 24 листопада 2021 року, є безпідставними, оскільки Порядком № 950 не встановлено строку для ознайомлення з таким актом.
Відповідно до ч. 2 п. 9 Порядку № 950, під час ознайомлення з актом службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, може висловити свої зауваження, які додаються до акта. Позивачем до матеріалів справи долучено заперечення до акту службового розслідування від 23 жовтня 2021 року, у якому були викладені вищезазначені порушення. Однак, доказів направлення вказаних заперечень в.о. директорові департаменту містобудування позивач суду не надав. 
Відповідно до ч. 2 п. 10 Порядку № 950, за результатами розгляду акта службового розслідування керівник органу приймає у десятиденний строк з дати його надходження відповідне рішення, з яким ознайомлюється особа, стосовно якої проводилося службове розслідування.
Доводи апелянта про те, що оскаржуване рішення про накладення дисциплінарного стягнення було прийнято лише 03 грудня 2021 року, тобто з порушенням десятиденного строку  для його прийняття з моменту надходження акту службового розслідування, який був складений ще 23 жовтня 2021 року, є необгрунтованими, оскільки за змістом вказаної норми керівник органу приймає відповідне рішення у десятиденний строк з дати надходження акта службового розслідування, а не його складення. Як встановлено судом першої інстанції, акт службового розслідування від 28 жовтня 2021 року був направлений керівнику 24 листопада 2021 року, а тому строк прийняття оскаржуваного наказу керівником органу дотримано. Рішення керівника прийнято 03 грудня 2021 року, тобто в межах десятиденного строку з дати надходження акта до керівника.
В матеріалах справи також наявні пояснення та документально підтверджені докази тимчасової непрацездатності у зв`язку з хворобою позивача та тимчасової непрацездатності голови комісії у зв`язку з доглядом за хворою дитиною в період з 08 листопада 2021 року по 12 листопада 2021 року, з 15 листопада 2021 року по 18 листопада 2021 року, з 19 листопада 2021 року по 20 листопада 2021 року,  які відповідач вважає об`єктивними обставинами, що зумовили затягування службового розслідування та направлення акта службового розслідування лише 24 листопада 2021 року, а також письмові обгрунтування позивача щодо спростування таких доводів відповідача. Проте, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для їх дослідження та надання оцінки з огляду на відсутність встановлених строків направлення акта службового розслідування та відповідного рішення комісії для прийняття керівником рішення. Пунктом 10 Порядку № 950 встановлено строки прийняття керівником рішення з дати надходження акта службового розслідування. З цих підстав вищезазначені доводи сторін у справі не мають значення для вирішення спору по суті.
ОСОБА_1 також звертає увагу на той факт, що журнал реєстрації наказів департаменту містобудування не містить відмітки про реєстрацію наказу від 03 грудня 2021 року за № 334 про оголошення їй догани, що є порушенням п. 1 Глави 3 Розділу III Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року № 1000/5, згідно якого службовий документ, отриманий установою або створений нею, у тому числі для внутрішнього користування, вважається внесеним до документаційного фонду установи з моменту його реєстрації.
Загальні правила діловодства у Львівській міській раді та її виконавчих органах закріплено в Інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну у Львівській міській раді та її виконавчих органах (рішення виконавчого комітету ЛМР від 18 червня 2021 року № 504, далі – рішення № 504).
Реєстрація документів всіх категорій полягає у створенні запису облікових даних про документ та оформлення реєстраційно-моніторингової картки в електронній формі у СЕД ЛМР із зазначенням обов`язкових реквізитів, за допомогою яких фіксується факт створення, відправлення або одержання документа через проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим внесенням до реєстраційно-моніторингової картки необхідних відомостей (пункт 170 Додатку 2 до рішення № 504). Журнальна (паперова) або карткова форма реєстрації допускається лише в умовах та протягом строку дії військового чи надзвичайного стану на території, де розташована установа (пункт 175 Додатку 2 до рішення №504). Відтак, журнальна реєстрація не є необхідною умовою процедури реєстрації документів Львівської міської ради та її структурних підрозділів.
Позивач акцентує увагу на журнал реєстрації наказів департаменту містобудування, в якому накази департаменту були зареєстровані у ньому, незважаючи на те, що на території Львівської області не діяв ні військовий, ні надзвичайний стан, проте, факт реєстрації інших наказів у журналі за відсутності такого обов`язку у відповідача, не свідчить про порушення вимог щодо реєстрації спірного наказу, оскільки такий обов`язок у відповідача відсутній.
Отже, реєстрація наказу в.о. директора департаменту про оголошення догани від 03 грудня 2021 року за №2334 в системі документообігу відповідає вимогам Інструкції з діловодства у Львівській міській раді.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування оскаржуваного наказу з підстав порушення процедури проведення службового розслідування та прийняття наказу.
Стосовно факту встановленого порушення позивачем ст. 116 Кодексу законів про працю України, ст. 24 ЗУ «Про відпустки» в частині проведення розрахунку при звільненні за невикористану щорічну оплачувану відпустку без правових підстав для виплати, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.  
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Відповідно до наказу начальника управління екології та природних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради від 24 грудня 2020 року № 059-к розірвано строковий трудовий договір (контракт) з ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням його строку 31 грудня 2020 року відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України. Цим же наказом ОСОБА_3 за її заявою призначено на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта як переможця конкурсу з присвоєнням 13 рангу посадової особи (а.с.117).
Таким чином, з 01 січня 2021 року ОСОБА_3  набула статусу посадової особи місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадовим особам місцевого самоврядування надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законами України не передбачено тривалішої відпустки, з виплатою допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.
За час роботи на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта як посадової особи органу місцевого самоврядування, відповідно до наказу від 23 березня 2021 року № 012-к, ОСОБА_8 була надана відпустка тривалістю 01 календарний день – 26 березня 2021 року, від 16 квітня 2021 року № 020-к, була надана відпустка тривалістю 01 календарний день – 20 квітня 2021 року, від 19 квітня 2021року № 021-к була надана відпустка тривалістю 08 календарних днів від 28 квітня 2021 року по 07 травня 2021 року. Тобто, разом 10 днів використаної відпустки за період роботи на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта як посадової особи органу місцевого самоврядування (а.с.118-120).
Відповідно до наказу начальника управління екології та природних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради від 06 вересня 2021 року № 060-к ОСОБА_3 – головного спеціаліста-юрисконсульта управління екології та природних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради, за її заявою, 06 вересня 2021 року звільнено з роботи за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (А.С.121).
Станом на день розірвання строкового трудового договору (контракту) відповідно до наказу «Про звільнення з роботи ОСОБА_6 » від 06 вересня 2021 року № 060-к. ОСОБА_3 було виплачено «компенсацію за 23 календарні дні невикористаної відпустки протягом всього періоду роботи в управлінні екології та природних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради». 
Тобто, як встановлено за результатами службового розслідування, працівниці було виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі, який не передбачений чинним законодавством – всупереч вимогам ст. 116 Кодексу законів про працю України. Розрахунок за невикористані дні відпусток працівникам проводиться на підставі розпорядчих документів (рішення нормативно-правового характеру) – кадрових наказів.
Відповідно до п. 2.10. Посадової інструкції головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту містобудування, головний спеціаліст здійснює підготовку проектів кадрових наказів апарату департаменту, управління земельних ресурсів, управління екології та природніх ресурсів та природних ресурсів та керівників ЛКП та КП; несе відповідальність за всі кадрові документи та інші документи та доручення, котрі надходять на виконання. Відповідно до п. 5.1. Посадової інструкції головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту містобудування, головний спеціаліст відповідає за невиконання або неналежне виконання обов`язків, визначених посадовою інструкцією (а.с.43-44).
Відтак, встановлений комісією факт порушення позивачем вимоги ч.1 ст.116 Кодексу законів про працю України, ст. 24 Закону України «Про відпустки», а також факт проведеного розрахунку згідно з наказом від 06 вересня 2021 року № 060-к без правових підстав підтверджується вищевикладеними обставинами.
Доводи скаржника про те, що ні п. 2.10, ні інші положення Посадової інструкції не передбачають для неї обов`язку здійснювати проведення розрахунку за невикористані дні відпусток працівниками та здійснювати відповідні виплати є необгрунтованими, оскільки згідно п. 2.10  Посадової інструкції головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту містобудування, одним із його завдань та обов`язків є організація роботи з документами у відповідності з чинним законодавством, зокрема, здійснення підготовки проектів кадрових наказів департаменту. Також, згідно цього ж п. 2.10. Посадової інструкції головний спеціаліст несе відповідальність за всі кадрові документи та інші документи та доручення, котрі надходять на виконання.
Відтак, підставою для оголошення догани ОСОБА_1 є неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме складення проекту кадрового наказу, на підставі якого з працівницею було проведено розрахунок без правових підстав.
Покликання апелянта на те, що до обов`язків позивача входить лише підготовка проектів кадрових наказів, тобто такі накази в подальшому повинні пройти стадію перевірки та затвердження посадовою особою, яка уповноважена на їх підписання та введення в дію, є необгрунтованими і не можуть братись судом до уваги, оскільки всі кадрові накази департаменту готуються відповідальними особами, визначеними керівниками і не потребують візування іншими посадовими особами. Підготовка кадрового наказу «Про звільнення з роботи ОСОБА_6 » від 06 вересня 2021 року № 060-к була доручена ОСОБА_1 . Комісія щодо проведення службового розслідування встановила порушення в кадрових наказах, які готувала ОСОБА_1 і відтак неналежне виконання обов`язків головним спеціалістом з кадрового забезпечення, які призвели до порушення трудового законодавства. Отже, на підставі встановленого факту порушення посадової інструкції працівником, керівником було прийнято рішення про оголошення догани.
Не можуть бути також підставою для скасування оскаржуваного наказу доводи скаржника про те, що за його змістом догану було оголошено головному спеціалісту з питань кадрової роботи департаменту містобудування ОСОБА_2 , в той час як позивач з 25 жовтня 2021 року на підставі наказу № 216-к від 25.10.2021 переведена на іншу посаду. 
Судом першої інстанції встановлено, що наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради № 216-к від 25 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 , головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту містобудування Львівської міської ради, призначено від 25 жовтня 2021 року на посаду головного спеціаліста з питань кадрової роботи апарату департаменту містобудування Львівської міської ради (а.с.45), підставою такого призначення вказано зміну організаційно-штатної структури та упорядкування штату. 
Відповідно до наказу в.о. директора департаменту про оголошення догани від 03 грудня 2021 року за № 334, догану оголошено позивачу, яка відповідно до наказу департаменту містобудування «Про переведення на інші посади посадових осіб департаменту» від 31 березня 2020 року № 044-к займає посаду головного спеціаліста з питань кадрової роботи.
Копію наказу «Про переведення на інші посади посадових осіб департаменту» від 31 березня 2020 року № 044-к, затверджену 01 квітня 2020 року посадову інструкцію головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту містобудування, позивач надала 27 жовтня 2021 рокуза рішенням комісії щодо проведення службового розслідування. Інших документів щодо призначення на посаду, затвердження посадової інструкції позивач комісії не надавала.
Назва посади головного спеціаліста з питань кадрової роботи відповідає наказу «Про переведення на інші посади посадових осіб департаменту» від 31 березня 2020 року № 044-к, затвердженій 01 квітня 2020  року посадовій інструкції головного спеціаліста з питань кадрової роботи департаменту містобудування.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем в повній мірі дотримано вимоги Порядку № 950 щодо процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в порядку    статті 147 КЗпП України, а також з`ясовано всі обставини, за яких вчинено дисциплінарний проступок. Права позивача під час  службового розслідування бути дотримані, зокрема у неї відбиралися письмові пояснення, вона була ознайомлена з актом за результатами проведеного службового розслідування та оскаржуваним наказом.
За таких обставин колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що наведені порушення вчинені позивачем, належно оцінено відповідачем з урахуванням тяжкості вчиненого проступку позивача відповідно його наслідків, та правомірно застосовано до позивача саме дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Обраний вид накладеного дисциплінарного стягнення у вигляді догани цілком обґрунтований та відповідає одному з основних принципів служби в органах місцевого самоврядування, закріплених у    статті 4 Закону № 2493-ІІІ, персональної відповідальності за неналежне виконання службових обов`язків.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради № 334 від 03 грудня 2021 року «Про оголошення догани».
Щодо позовної вимоги про стягнення з Департаменту містобудування Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн у зв`язку із безпідставним притягненням до дисциплінарної відповідальності, то колегія суддів зазначає, що така є похідною вимогою від позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради № 334 від 03 грудня 2021 року «Про оголошення догани». У зв`язку відсутністю підстав для визнання протиправним та скасування вказаного наказу, відсутні підстави для стягнення з Департаменту містобудування Львівської міської ради на користь моральної шкоди.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 16 травня 2022 року  у справі № 380/24794/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 05 жовтня 2022 року.