ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року 

м. Київ

справа №619/2262/17
адміністративне провадження № К/9901/59122/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2018 (колегія у складі суддів Русанової В.Б., Присяжнюк О.В., Курило Л.В.) 
у справі № 619/2262/17
за позовом ОСОБА_1 
до Дергачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області 
про визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дергачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому, просив:
-          визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, визначеної статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
-          зобов`язати відповідача здійснити виплату заборгованості по пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.11.2011;
-          зобов`язати відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2016.
2.          Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 11.10.2017 позов задоволено.
3.          Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2017 постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 11.10.2017 скасовано та ухвалено нову про відмову у задоволенні позовних вимог.
4.          Постановою Верховного Суду від 21.02.2018 постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2017 скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
5.          Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2018 постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 11.10.2017 скасовано, ухвалено нову, якою:
-          позовні вимоги за період з 01.01.2011 по 12.01.2017 залишено без розгляду;
-          у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
6.          13.08.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, у якій позивач просить скасувати оскаржуване рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
7.          Ухвалою Верховного Суду від 22.08.2018 відкрито касаційне провадження.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку в Дергачівському ОУПФ України Харківської області, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії та інвалідом ІІ групи, отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначену йому згідно ст.50, ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується посвідченням та довідкою медико-соціальної ( експертної) комісії від 09.04.2001.
9.          Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06.09.2010 у справі №   2-1749/10, що набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 27.05.2011, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області здійснити перерахунок позивачу основної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру пенсії за віком, визначеної ст. 28 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2007 з урахування фактично виплачених сум.
10.          Листом Дергачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 31.05.2017 № 1182-2/39 позивачу на його звернення від 18.05.2017 повідомлено, що на виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06.09.2010, перерахунок пенсії позивача проведено за період з 01.01.2007 по 31.10.2011 та включено до додаткових відомостей на виплату за судовими рішеннями.
Також повідомлено, що з 01.11.2011 виплата позивачу пенсії проводиться у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету" від 06.07.2011 № 745 та постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 № 1210.
11.          Вважаючи, що відповідач протиправно виплачує пенсію у меншому розмірі, ніж визначено рішенням суду, позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12.          В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що положення Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VIII та Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII не містять будь-яких обмежень щодо застосування положень ст. 50, ст. 54 Закону № 796-XII, а тому з 01 січня 2016 року він має право на отримання пенсії у розмірах встановлених положеннями ст. 50, ст. 54 Закону № 796-XII у редакції, яка діяла на момент виникнення права на отримання пенсії. 
13.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність його дій.

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування позивачу пенсії у період з 01.11.2011 по 31.12.2015 мало здійснюватися у розмірі, визначеному рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06.09.2010.
15.          Наступне нарахування пенсії позивачу має також проводитися в розмірах, встановлених положеннями ст. 50, ст. 54 Закону № 796-XII, у редакції яка діяла станом на 19.12.1991. Відповідно до ст. 50, ст. 54 Закону № 796-XII позивачу повинна нараховуватись і виплачуватись пенсія у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з положень вищевикладеного Закону, а не нормативно-правових актів органів виконавчої влади.
16.          Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що здійснюючи нарахування та виплату у спірний період позивачу пенсії, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки діючим законодавством України надано право Кабінету Міністрів України регулювати питання здійснення соціальних виплат та допомоги в межах відповідних фінансових ресурсів, шляхом прийняття відповідних постанов, у т.ч. щодо виплати основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, які визначені ст. 50, ст. 54 Закону № 796-XII.
17.          Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та направляючи на новий розгляд, суд касаційної інстанції виходив з того, що суд апеляційної інстанції не встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та не з`ясував питання дотримання позивачем строку звернення до суду.
18.          Залишаючи без розгляду в частині позовні вимоги, суд апеляційної інстанції при новому розгляді виходив з того, що позивачем не подано заяву про поновлення строку звернення до суду та, відповідно, не встановлено поважності причин пропуску строку звернення.
Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд апеляційної інстанції при новому розгляді дійшов висновку про те, що проводячи виплату основної та додаткової пенсії позивачу в розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, відповідач діяв правомірно, оскільки діючим законодавством України надано право Кабінету Міністрів України регулювати питання здійснення соціальних виплат та допомоги в межах відповідних фінансових ресурсів, шляхом прийняття відповідних постанов, у т.ч. щодо виплати основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, які визначені ст. 50, ст.54 Закону № 796-XII.
Щодо доводів позивача про звуження його права на пенсію, розмір якої встановлено судовим рішенням, то суд апеляційної інстанції зазначив, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої за загальним правилом не обмежена у часі. Тому у разі встановлення права на певний її розмір, вона виплачується у цьому розмірі до того часу, поки не відбудуться зміни у законодавстві.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

19.          У касаційній скарзі позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права.
20.          Скаржник зазначає про те, що йому вже була встановлена пенсія у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, а тому її розмір не може зменшуватися, незважаючи на будь-які зміни в законодавстві, оскільки це призведе до зменшення обсягу його прав, визначених Конституцією України.
21.          У відзиві відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
22.          У відповіді на відзив позивач зазначає, що нарахування пенсії мало здійснюватися у розмірі, визначеному постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 06.09.2010, а виплата такої пенсії відповідно до Закону України «Про Державний бюджет» на відповідний рік.
Також посилається на положення ст. 8 та ст. 22 Конституції України, згідно яких Закони України приймаються виключно на основі Конституції України і повинні відповідати їй. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

23.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.
24.          Ключовим питанням у цій справі є правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати пенсій позивачеві (основної та додаткової) відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону № 796-XII у розмірах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 1210.
25.          Відповідно до ст. 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
26.          Розмір додаткових пенсій за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1, було визначено у ст. 50 Закону № 796-XII.
27.          Розмір державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв`язку з втратою годувальника було передбачено у ст. 54 Закону № 796-XII.
28.          01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 № 79-VIII, пунктом 63 якого, зокрема розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення зокрема ст. 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
29.          Згідно із новою редакцією ст. 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
30.          Відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ (у редакції, чинній на час звернення позивача за перерахунком пенсії) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
31.          В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
32.          Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
33.          Постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 № 1210 було затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
34.          Згідно з п. 11 вказаного Порядку мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: I групи інвалідності - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; II групи інвалідності - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; III групи інвалідності - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
35.          Пунктом 13 цього ж Порядку в редакції, що діяла у спірний період, встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону № 796-ХІІ виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні; інвалідам II групи - 379,6 гривні; інвалідам III групи - 284,7 гривні.
36.          Зазначені положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення Постанови КМУ № 1210 є також чинними.
37.          Отже, виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, проводилась у розмірі, встановленому Постановою КМ України №1210.
38.          Згідно з п. 3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог.
39.          Конституційний Суд України у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.
40.          У Рішенні № 3-рп/2012 від 25.01.2012 Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в п. 2, 3 ст. 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Таким чином, в аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст. 96, п. 2, 3, 6 ст. 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
41.          Відтак Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
42.          Отже, нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов`язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.
43.          Схожі правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.
44.          Зокрема у постановах від 25.10.2018 у справі №629/4075/16, від 15.09.2020 у справі №   308/2897/18, від 27.05.21 у справі № 756/14634/16-а та від 24.06.2021 у справі №   211/3311/16-а (2-а/211/10/17) Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність дій відповідача при нарахуванні та виплаті пенсій позивачеві (основної та додаткової) відповідно до ст. 50, ст. 54 Закону № 796-XII у розмірах, встановлених Постановою КМ України № 1210.
45.          Суд не знаходить підстав для відступу від цих правових висновків у справі, що розглядається.
46.          Відтак, враховуючи практику Верховного Суду у аналогічних правовідносинах, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновком суду апеляційної інстанції.
47.          Відносно посилань позивача на положення Конституції України, зокрема, статтю 22 Конституції України, згідно з якою при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
48.          За змістом статті 22 Конституції України звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістових характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
49.          У даному випадку наділення в установленому порядку Кабінету Міністрів України повноваженнями щодо регулювання розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, не є свідченням звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод вказаних осіб.
50.          Рішення суду апеляційної інстанції в частині залишення позовних вимог без розгляду позивачем не оскаржується і, відповідно, Судом не переглядається.
51.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 343, 350, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі №619/2262/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя                                                                                                                   В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                                   А.А. Єзеров 

Суддя                                                                                                      О.П. Стародуб