УХВАЛА
14 грудня 2022 року 
м. Київ
справа №320/1270/19
адміністративне провадження № К/990/33398/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шишова О.О., 
суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київський області, як відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 320/1270/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київський області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
установив:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29 листопада 2018 року № 0020791303, № 0020811303, № 0020801303;
- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29 листопада 2018 року № Ф-0020761303;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 0020771303 від 29 листопада 2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 0020841303 від 29 листопада 2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного 19 жовтня 2021 року, позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Частинами першою і другою статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Частиною третьою наведеної статті передбачено, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 333 КАС незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання касаційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.
Головне управління ДПС у Київський області, яке діє як суб`єкт владних повноважень, порушує питання про касаційний перегляд постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 320/1270/19, повний текст якої складено 25 жовтня 2021 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту цього судового рішення.
Разом з касаційною скаргою відповідачем подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтоване тим, що перша касаційна скарга була подана у строк, встановлений частиною першою статті 329 КАС, проте була повернута. У клопотанні про поновлення строку відповідач послався і на введення в країні з 24 лютого 2022 року воєнного стану у зв`язку з цим як на поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.
Норма частини п`ятої статті 333 КАС чітко встановила, що для суб`єкта владних повноважень сплив річного строку з дня ухвалення судового рішення є підставою для відмови у поновленні строку на касаційне оскарження в усіх випадках, крім випадків подання касаційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.
Запровадження воєнного стану в країні, безумовно, є обставиною, яка відповідно до частини першої статті 121 КАС повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку. Однак, незважаючи на це, норма частини п`ятої статті 333 КАС не дає підстави для врахування воєнного стану при вирішенні питання про поновлення суб`єкту владних повноважень строку на касаційне оскарження судового рішення поза межами річного терміну з дня складення його повного тексту.
Доводів щодо наявності обставин, які є виключенням згідно з нормою частини п`ятої статті 333 КАС, відповідач у касаційній скарзі не зазначає.
Керуючись статтями 248, 333, 359 КАС України, Верховний Суд
ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київський області, як відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 320/1270/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київський області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                                              О. О. Шишов

Судді                                                                                                                                           І. В. Дашутін
                                                                                                                                                  
                                                                                                                                                    М. М. Яковенко