Справа №581/304/22 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сізов Д. В.	
Номер провадження 33/816/302/22 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 серпня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 ,

визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 серпня 2022 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 20 липня 2022  року о 13 год. 12 хв. по вулиці Благовіщенська, 23  у селищі Липова Долина Роменського району Сумської області він керував автомобілем ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), однак у встановленому порядку відмовився від огляду на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я, порушивши своїми діями п. 2.5 Правил дорожнього руху. 

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану постанову судді суду першої інстанції, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що про розгляд справи у суді йому нічого не було відомо, тобто, фактично, його було позбавлено права на захист, він не зміг висловити своєї думки, надати додаткові докази своєї невинуватості чи поставити запитання свідкам. Крім того, отримавши оскаржувану постанову судді по пошті та ознайомившись з її змістом, він звернувся до Липоводолинського районного суду із заявою, в якій просив надати йому для ознайомлення та знімання фотокопій матеріали даної. Під час ознайомлення він помітив, що у наявному в матеріалах справи оригіналі протоколу про адміністративне правопорушення, стоять, начебто, два його підписи - про ознайомлення з часом та місцем розгляду справи та про притягнення до відповідальності, однак, навіть візуально, ці підписи не тільки відрізняються від його підпису, але й відрізняються один від одного. З вказаного протоколу, також, вбачається, що під час його складання були присутні два свідки - ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , проте, на відеозаписі з камери поліцейського чітко видно, що жодних свідків при цьому не було, крім того, прізвище та ініціали свідків, які виписані у протокол, вчинені іншою ручкою з іншим кольором пасти.
Що стосується письмових пояснень вказаних свідків, то на думку апелянта, їх пояснення було завідомо підготовані та надруковані за допомогою принтера, а ручкою було вписано лише їх та його анкетні дані свідків, що дає підстави вважати що цих свідків взагалі не було, і, відповідно, вони не могли бачити, як він відмовлявся від проходження огляду, або ж їх вписали до протоколу пізніше, вже після його складання.
Фактично, як зазначає апелянт, обставини склалися так, що він проходить службу в ЗСУ і отримавши відпустку 20 листопада 2022 року, він приїхав в смт. Липова Долина, припаркував автомобіль неподалік власного двору по АДРЕСА_1 та, через деякий час, пішов до магазину, який фактично знаходиться поруч з його двором. У магазині він зустрів своїх товаришів, хвилин 20 спілкувався з ними, і вже на виході з магазину, направляючись додому, біля нього зупинилися працівники поліції та запитали, кому належить автомобіль ВАЗ 2106 (номерний знак НОМЕР_1 , який стоїть біля магазину. Він відповів поліцейським, що це його автомобіль і поліцейські попросили надати відповідні документи. Після перевірки документів поліцейські повідомили йому, що невстановлена особа повідомила їх, що він ( ОСОБА_1 ), начебто, керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти відповідний огляд, на що він заперечив, оскільки не керував транспортним засобом та не був зупинений працівниками поліції. Однак, незважаючи на вказані обставини, інспектор поліції Клець В.А. наполягав на проходженні огляду, а він не погоджувався, оскільки вважав його безпідставним. Під час його спілкування з іншим працівником поліції, інспектор Клець В.А., перебуваючи в поліцейському автомобілі, склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, при цьому, на підпис цей протокол йому не надавали та не вручили його копію. Після складання протоколу у нього було вилучене водійське посвідчення і працівники поліції поїхали по своїм справам.
З огляду на зазначене, в ході розгляду справи судом необхідно було встановити чи керував він транспортним засобом, однак, жоден доказ, який був доданий до матеріалів справи, зокрема і відеозапис з камери поліцейського, вказаних обставин не підтверджує, навпаки з відео вбачається, що до нього ( ОСОБА_1 ), який перебував біля магазину, що в смт. Липова Долина, підійшли працівники поліції та повідомили що їм повідомила невстановлена особа, що останній начебто керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Факт керування г з чи факт зупинки т/з відеозаписом не зафіксований.
Також, апелянт зазначає, що в порушення п. 4,5 Розділу ІІ, п. 2 Розділу ІІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», відеофіксація події не була безперервна, відеозапис постійно зупинявся в ході складання адміністративних матеріалів, що в свою чергу дає підстави припускати про спотворення та зміни змісту вказаних записів. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення мало бути зазначено інформацію про технічний засіб, на який було здійснено фото та відео фіксацію, а у разі відсутності такої інформації, такий відеозапис, згідно з вимогами чинного законодавства України, не може вважатися належним допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, що також, знайшло своє підтвердження і у постанові Касаційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року по справі №524/9716/16-а.
Крім того, апелянт вказує, що в ході розмови з поліцейськими, що на відеозаписі з невідомих причин не зафіксовано, він попросив забезпечити його адвокатом, або хоча б отримати якусь консультацію, проте, поліцейський йому повідомив, що «адвокат у нього буде у суді», і такі дії, на його думку, такі дії призвели до порушення його права на захист, він був позбавлений можливості встановити дійсні обставини справи з дотримання всієї визначеної законом процедури. 
Також апелянт зазначає, що до матеріалів справи були додані пояснення ОСОБА_3 , у яких остання, начебто, підтверджує той факт, що він вживав спиртні напої та керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак, вказаного свідка у ході розгляду справи допитано не було, а такі пояснення вона не писала, їх склав працівник поліції і лише дав їй на підпис, а остання, маючи проблеми із зором, їх не прочитала, а підписала, оскільки працівник поліції повідомив, що в інакшому випадку його ( ОСОБА_1 ) заберуть до лікарні з метою примусового огляду на стан сп`яніння. При цьому, у поясненнях ОСОБА_3 нічого не зазначено щодо того, чи він відмовлявся від проходження огляду, чи не відмовлявся, при тому, що в даній справі ця обставини є основоположною, так як являється об`єктивно стороною правопорушення.
Таким чином, на думку апелянта, судом першої інстанції не було надано належну оцінку вказаним обставинам, а відтак зроблено помилкові висновки по справі.

В судове засідання призначене на 20 жовтня 2022 року на 13 год. 00 хв. до апеляційного суду, повідомлений належним чином про час, день та місце розгляду справи ОСОБА_1 не з`явився, звернувся з заявою, в якій повідомив, що прибути для участі у розгляді справи можливості не має, оскільки є мобілізованим до лав ЗСУ, висловився з того приводу, що свою провину не визнає та просить скасувати постанову судді суду першої інстанції, якою його протиправно було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Враховуючи зазначене ОСОБА_1 у заяві, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд даної справи за відсутності останнього, а тому, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
На думку апеляційного суду, розглянувши вказану справу, суддя суду першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 174432/444 від 20 липня 2022 року, в якому викладена сутність вчиненого адміністративного правопорушення. Протокол відповідає положенням ст. 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , які вказали, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинення транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , яка підтвердила факт керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , після вживання алкогольних напоїв.
Також, суддею було враховано і відеоматеріал, який, в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, було досліджено і апеляційним судом.
При цьому, на спростування доводів апелянта про те, що факт його керування не доведено наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд зауважує, що саме відеоматеріалом з реєстратора поліцейських, підтверджується те, що ОСОБА_1 , коли до нього підійшли працівники поліції і запитали, чому він керує транспортним засобом у нетверезому стані, про що їм повідомила невстановлена особа та що було явним за його зовнішніми ознаками, не заперечував вказаних обставин, а зазначив, що він не доїхав до свого будинку кілька метрів і на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі, відповів відмовою. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що за таких обставин відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що для останнього було зрозумілим. При цьому, ОСОБА_1 не вказував, що він бажає залучити захисника, а намагався вирішити це питання «іншим шляхом», без складання протоколу.
Крім того, на спростування доводів апелянта, відеофіксація усіх вищезазначених подій є безперервною і вважати, що її зміст було змінено чи спотворено, у апеляційного суду підстави відсутні, обставин, за яких можливо було б дійти висновку про порушення працівниками п. 4,5 Розділу ІІ, п. 2 Розділу ІІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», на що вказує апелянт, не встановлено.
При цьому, доводи апелянта про те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , які були зазначені у протоколі, не могли бачити, як він відмовлявся від проходження огляду, апеляційний суд вважає безпідставними, враховуючи, що поліцейськими було застосовано технічні засоби відеозапису, на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, і присутність свідків, відповідно до положень ст. 266 КУпАП, у такому випадку, була не обов`язковою.
Крім того, посилання апелянта на безпідставність врахування суддею при прийнятті рішення показань свідка ОСОБА_3 , апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддею були враховані письмові показання лише свідка ОСОБА_5 , яка вказувала на те, що була присутня при тому, коли її співмешканець ОСОБА_1 вживав спиртні напої в смт. Д. Долина, а після цього вони разом поїхали додому на автомобілі ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував останній.
Таким чином, враховуючи вищевказане, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, про що він просить у поданій апеляційній скарзі, під час апеляційного перегляду, не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.