Ухвала
 
06 грудня 2022 року
 
м. Київ
 
справа № 335/10975/19
провадження № 61-757св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року у складі судді Рибалко Н. І. та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Гончар М. С., Кочеткової І. В., Подліянової Г. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів 
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою шляхом виселення.
 
В обґрунтування позову зазначав, що у період перебування у шлюбі з ОСОБА_4 вони придбали у спільну сумісну власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Після її смерті позивач набув права власності на вказану квартиру в порядку спадкування.
 
З моменту придбання у спірній квартирі ніхто не проживав. У 2017 році помер пасинок позивача - ОСОБА_5 , який також мав доступ до квартири. Після його смерті ОСОБА_1 намагався потрапити до квартири, однак виявив, що замки на вхідних дверях змінені. Позивач залишив записку з номером свого телефону та проханням зателефонувати.
 
Відповідач телефоном пояснив, що користується квартирою на праві оренди, що виникло на підставі договору, укладеного із ОСОБА_4 на довгостроковий термін. З наведених підстав звільняти квартиру відмовилася.
 
На думку позивача, ОСОБА_2 самоправно зайняла квартиру, оскільки ані він, ані дружина наміру її відчужувати не мали. Також для укладення договору оренди слід було витребувати його згоду як співвласника. Будь-яких доказів законності перебування у спірній квартирі відповідач не пред`явила.
 
ОСОБА_1 неодноразово пропонував ОСОБА_2 добровільно звільнити квартиру, проте вона щоразу відмовлялася. Також позивач звертався до відділення поліції, яке за результатами перевірки констатувало відсутність ознак кримінального правопорушення і рекомендувало звернутися до суду.
 
На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд усунути йому перешкоди у здійсненні права користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 , з зазначеної квартири, а також стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 768,40 грн.
 
У серпні 2020 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому остання просила: визнати право власності за нею на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; дозволити їй внести на депозитний рахунок Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя кошти в рахунок вартості частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка складає 70 000,00 грн; видати ОСОБА_1 з депозитного рахунку Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя частину вартості квартири в розмірі 70 000,00 грн, що внесені нею.
 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зустрічний позов ОСОБА_2 у цій справі залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року в частині задоволення первісного позову ОСОБА_1 змінено, шляхом викладення мотивувальної частини останнього в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У січні 2022 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 із застосуванням засобів поштового зв`язку подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року, з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині розгляду первісного позову  ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Як підставу касаційного оскарження представник  ОСОБА_2 - ОСОБА_3 посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій застосовано норми права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 926/3397/17.
 
До касаційної скарги представник  ОСОБА_2 - ОСОБА_3  також додав заяви про зупинення виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року, які обґрунтував тим, що на виконанні у державній виконавчій службі перебуває виконавчий лист з виконання оскаржуваних судових рішень. Виселення  ОСОБА_2 зі спірної квартири може призвести до ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення касаційної скарги, вона може залишитись без житла та буде змушена знімати квартиру та перевозити туди своє майно.
 
У травні 2022 року до Верховного Суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , в якому заявник зазначив про необґрунтованість та безпідставність доводів касаційної скарги, а також про відсутність підстав для скасування оскаржуваних рішень.
 
У липні 2022 року до Верховного Суду надійшла заява представника  ОСОБА_2  - ОСОБА_3 про зупинення виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у справі, в якій посилається на положення статті 436 ЦПК України. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3  передана на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишено без руху. Надано заявникові строк на усунення недоліків, зокрема надання доказів на підтвердження дати отримання копії постанови Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2022 року (після усунення заявником недоліків касаційної скарги) поновлено заявникові строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі (з підстав, передбачених пунктам 1 частини другої статті 389 ЦПК України), витребувано матеріали справи № 335/10975/19 з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, відмовлено у задоволенні заяв представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про зупинення виконання оскаржуваних рішень та встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
 
У травні 2022 року матеріали справи № 335/10975/19 надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2022 року заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про зупинення виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року залишено без задоволення.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою шляхом виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 14 грудня 2022 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                І. Ю. Гулейков
 
         А. С. Олійник
 
                                                                                                                          С. О. Погрібний