ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 листопада 2022 року           справа №200/9427/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дяченка Олексія Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №200/9427/21 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                 ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.53-55), просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування лютого 2015 року як місяця, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу в період з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно, та січня 2016 року як місяця, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу в період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно;
- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з  грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 85 526,84 грн із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3 530,45 грн відповідно до абзаців 4, 6 п. 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;
- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3 530,45 грн за період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2020 року включно в сумі 118 254,56 грн відповідно до абзаців 4, 6 п. 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.
В обґрунтування позову зазначив, що проходив військову службу у відповідача, під час якої відповідачем не в повному обсязі обчислювалася та нараховувалася індексація грошового забезпечення в період з 1 грудня 2015 року по 2 грудня 2020 року.
У березні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату індексації грошового забезпечення в належному обсязі.
Однак, відповідач відмовив, посилаючись, що в кошторисі та штатному розписі на 2016 рік кошти на виплату індексації не були передбачені.
При цьому відповідач, нараховуючи індексацію за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року застосовував базовий місяць - січень 2016 року, хоча відповідно до п.п. 5, 10-2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» базовим місяцем в цьому періоді має бути січень 2008 року.
Також позивачу у період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2020 року в порушення 5 Порядку № 1078 не було виплачено щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 3 530,45 грн.
Рішенням Донецького  окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період грудень 2015 року - лютий 2018 року без застосування в якості базового місяця січня 2008 року.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виразилась у не вирішенні питання відповідно до абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, про наявність або відсутність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з березня 2018 року по листопад 2018 року із застосуванням при цьому в якості базового місяця січня 2008 року.
Зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити (з врахування раніше виплачених сум) ОСОБА_1   індексацію грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, з березня 2018 року по листопад 2018 року із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року - із урахуванням приписі абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виразилась у не виплаті ОСОБА_1 частини індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по грудень 2020 року в розмірі 101,10 грн.
Зобов`язано відповідача виплатити ОСОБА_1 частину індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по грудень 2020 року в розмірі 101,10 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги.
Позивачем в період з 01.03.2018 року оскаржується сума індексації, яка виплачується в разі настання обставин, передбачених абз.3-6 п.5 Порядку №1058, які судом не досліджено. При цьому суд не встановив, чи перевищує  розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці підвищення посадових окладів, неправильно визначено трактування абз.3-6 п.5 Порядку №1078.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги позивача, не надаючи оцінку рішенню в частині задоволення позовних вимог.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
Позивач ОСОБА_1 з 3 лютого 2015 року по 2 грудня 2020 року проходив службу в Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 3 лютого 2015 року № 22 молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 2 лютого 2015 року № 13 о/с інструктором (з водіння) 1-го відділення 1-го взводу спеціального призначення парашутно-десантної роти спеціального призначення «Азов», зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення та наказано укласти контракт про проходження ним військової служби строком до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію (а.с. 62).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 24 листопада 2020 року № 83 о/с сержанта ОСОБА_1 командира відділення обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного загону спеціального призначення «Азов» звільнено в запас з військової служби відповідно до ст. 26 ч. 5 п. 2 згідно з підпунктом «й» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (як такого, що уклав контракт на строк до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію та вислужив не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду); наказом від 2 грудня 2020 року № 242 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с. 22, 40).
26 березня 2021 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року та провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2020 року. Також просив надати інформацію про розмір посадового окладу станом на 1 січня 2008 року, 1 лютого 2018 року, 1 березня 2018 року за кожною посадою (аналогічною посадою), на якій позивач проходив військову службу в період з 1 грудня 2015 року по 2 грудня 2021 року (незалежно від його фактичного перебування на даній посаді станом на зазначені дати), та довідку про розмірі основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 2 грудня 2020 року або витяг з роздавальних відомостей за цей період,  довідку про розмір виплаченої індексації грошового забезпечення з 1 грудня 2015 року по 2 грудня 2020 року та інше (а.с. 10).
Листом від 29 квітня 2021 року відповідач повідомив позивачу, що згідно п. 6 «Порядку про проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. У кошторисі на штатному розпису на 2016 рік кошти на виплату індексації не були передбачені (а.с. 11).
Згідно довідки відповідача № 0838 від 17 серпня 2021 року, загін спеціального призначення «Азов» переведено до складу Військової частини НОМЕР_1 у грудні 2014 р.; посад, які займав позивач, станом на 1 січня 2008 року у військовій частині не існувало (а.с. 48).
Згідно довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 грудня 2015 року по 2 лютого 2021 року, виданих Військовою частиною НОМЕР_1 , від 25 травня 2021 року № 0546/1 та від 17 серпня 2021 року № 0836:
- посадовий оклад позивача з грудня 2015 року по серпень 2017 року складав: з грудня 2015 року по серпень 2017 року - 605,00 грн, у вересні 2017 року - 659,19 грн, з жовтня 2017 по лютий 2018 року - 645,00 грн, у березні 2018 року - 2 907,00 грн, з квітня 2018 року по серпень 2018 року - 2 910,00 грн, з вересня 2018 року по жовтень 2020 року - 3 000,00 грн, у листопаді 2020 року - 2 500,00 грн, у грудні 2020 року - 193,55 грн:
- розмір виплаченої позивачу індексації: грудень 2015 року - 401,00 грн; 2016 рік:  січень - 281,54 грн, лютий - 0 грн, березень - утримано 281,54 грн, квітень - травень - 0 грн, червень 2016 - липень 2016 року - 59,45 грн, серпень - 0 грн, вересень - 1 619,65 грн, жовтень - утримано 1 679,10 грн, листопад - 59,45 грн, грудень - 75,20 грн; 2017 рік: січень - 75,20 грн, лютий - утримано 75,20 грн, березень - грудень 0 грн; 2018 рік: січень - грудень - 0 грн; 2019 рік: січень - квітень - 59,55 грн, травень - червень - 122,94 грн, липень - жовтень - 128,45 грн, листопад 2019 року - утримано 58,01 грн, грудень - 0 грн; 2020 рік: січень - лютий - 0 грн, внаслідок перерахунку індексації у лютому нараховано 1 430,99 грн, березень - червень - 216,51 грн, липень - жовтень - 226,29 грн, листопад - 188,58 грн, грудень - 15,08 грн (а.с. 21, 50).
Відповідно до довідки відповідача № 0837 від 17 серпня 2021 року про розрахунок індексації грошового забезпечення позивача з 1 грудня 2015 року по 2 грудня 2020 року:
-   у період з грудня 2015 року по вересень 2016 року при розрахунку індексації позивачу в якості базового місяця брався лютий 2015 року, у період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року - грудень 2014 року, у період з березня 2018 року по грудень 2020 року - березень 2018 року;
- у період з грудня 2015 року по грудень 2020 року позивачу нараховано індексацію в розмірі: грудень 2015 року - 401,00 грн; січень - квітень 2016 року - по 427,18 грн щомісячно, травень 2016 року - 449,50 грн, червень - вересень 2016 року - по 559,70 грн щомісячно, жовтень - листопад 2016 року - по 732,25 грн щомісячно, грудень 2016 року - лютий 2017 року - по 907,20 грн щомісячно, березень - квітень 2017 року - по 1001,60 грн щомісячно, травень 2017 року - 1054,18 грн щомісячно, червень - серпень 2017 року - по 1155,22 грн щомісячно, вересень 2017 року - листопад 2017 року - по 1244,48 грн щомісячно, грудень 2017 року - лютий 2018 року - по 1762,00 грн щомісячно, з березня по листопад 2018 року - 0 грн, з грудня 2018 року по лютий 2019 року - по 71,08 грн щомісячно, березень - червень 2018 року - по 134,47 грн щомісячно, липень - листопад 2019 року - по 206,72 грн щомісячно, грудень 2019 року - червень 2020 року - по 216,51 грн щомісячно, липень - листопад 2020 року - по 226,29 грн щомісячно, у грудні 2020 року - 15,08 грн (а.с. 49).
Не погоджуючись з розміром виплаченої індексації грошового забезпечення за спірний період  позивач звернувся до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що відповідач провів розрахунок індексації грошового забезпечення позивача у період з грудня 2018 року по травень 2020 року відповідно до приписів Порядку № 1078.
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі Закон №1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку№ 1078 цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
 Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Аналіз положень Закону №2011-XII та Закону №1282-ХІІ свідчить, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Аналіз наведених норм дає підстави для  висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Постановою № 1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.
З січня 2008 року по лютий 2018 року включно посадовий оклад позивача не змінювався.
Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.
Отже, враховуючи положення Порядку №1078, судом першої інстанції вірно визначено, що саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року.
 За інформацією, розміщеною на офіційному сайті Державної служби статистики України, лише у жовтні 2018 року відбулося перевищено порогу індексації 103%.
Таким чином, право на індексацію заробітної плати у позивача виникло у жовтні 2018 року та, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно проводити з грудня 2018 року.
Як вбачається із розрахунку індексації грошового забезпечення позивача, за грудень 2018 року- грудень 2020 року відповідачем нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення.
Щодо доводів позивача, що щомісячна індексація у період березень 2018 року – грудень 2020 року має складати фіксований розмір у сумі 3530,45 грн, враховуючи наступне.
Позовні вимоги стосовно застосування щомісячної фіксованої індексації ґрунтуються на положеннях Порядку №1078 в редакції, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин.
Так, Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок №1078 у період існування спірних правовідносин (з 01 березня 2018 року до 02 грудня 2020 року) не містили в собі такого поняття як «фіксована сума індексації».
Зазначений термін використовувався у додатку 4 «Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів» до Порядку №1078, однак, лише в редакції, що діяла до 15 грудня 2015 року.
Отже, доводи апелянта, що оскільки грошовий дохід позивача не збільшився, то він набуває право на щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 02.12.2020 в розмірі 3530,45 грн, є безпідставними.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 червня 2022 року у справі № 520/4061/21.
Суд відхиляє посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 03.04.2019 року у справі №638/9697/17, від 11.12.2019 року у справі №638/5794/17, від 27.12.2019 року у справі №643/11749/17, адже ці висновки Верховного Суду сформовані у інших правовідносинах та у справах з іншим предметом спору, порівняно з правовідносинами сторін і предметом спору в справі, яка розглядається.
Отже, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильності висновків суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення  та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом  3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених  п.2 ч.5  ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №200/9427/21 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №200/9427/21 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 10 листопада 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 КАС України. 
Повне судове рішення складено 10 листопада 2022 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                А.В. Гайдар

                                                                                            Е.Г. Казначеєв