ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3735/22 Справа № 199/6521/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - АВРАМЕНКО А. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря судового засідання — Панасенко С.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, – 

ВСТАНОВИЛА:

       У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 15 липня 2011 року о 19 годині 50 хвилин з вини ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі с.Башмачка при виїзді з прилеглої дороги на головну автодорогу «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя» сталася ДТП за участю автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, внаслідок чого останній автомобіль отримав механічні пошкодження і не підлягає ремонту, а позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження за критерієм невиправного знівечення обличчя.
       В момент ДТП ОСОБА_2 був працівником відповідача ТОВ «Авангард-Інвест» та виконував свої трудові обов`язки, а транспортний засіб «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , належав зазначеному відповідачу. 
       За фактом зазначеної ДТП Солонянським РВ МУ УМВС України 06 жовтня 2011 року було порушено кримінальну справу за ст.286 ч.2 КК України, позивача визнано потерпілою, а також за наслідками проведення низки експертиз встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, повідомлено останньому про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Однак, оскільки підозрюваний ухиляється від досудового розслідування, його оголошено в розшук, а досудове розслідування зупинено.
       Внаслідок вищевказаної ДТП позивачу завдано матеріальної шкоди у вигляді пошкодження її автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , розмір такої шкоди, згідно висновку експертного дослідження, становить 93 880,56 грн, з якої 68 380, 56 грн позивач просила стягнути з відповідача ТОВ «Авангард-Інвест», як роботодавця винуватця ДТП та власника джерела підвищеної небезпеки, а решту 25 500 грн – з відповідача ПрАТ «СК «Провідна», як страховика цивільно-правової відповідальності відповідача ТОВ «Авангард-Інвест», з огляду на ліміт відповідальності такого страховика на момент ДТП. 
       Також позивач просила суд стягнути з ТОВ «Авангард-Інвест» в якості відшкодування майнової шкоди витрати на проведену оцінку вартості майнової шкоди (пошкодженого автомобіля) в розмірі 900 грн, витрати на евакуатор в розмірі 1950 грн, а також витрати на правову консультацію в розмірі 700 грн.
       Крім того, позивач, посилаючись на спричинення їй в ДТП тілесних ушкоджень, які зумовили необхідність її лікування, загальна вартість якого з урахуванням необхідності лікування пошкоджених зубів склала 57843,26 грн, з яких ПрАТ «СК «Провідна» компенсувало лише 10 430,01 грн, просила стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» в межах ліміту відповідальності страховика 40 570 грн, а решту 6 843,26 грн – з ТОВ «Авангард-Інвест» як роботодавця винуватця ДТП та власника джерела підвищеної небезпеки.
       Також з ТОВ «Авангард-Інвест» позивач просила стягнути 133,25 грн витрат за проведення експертизи та складення судово-медичного висновку для визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих позивачем в ДТП.
       Окрім того, позивач послалась на те, що внаслідок отримання нею тяжких тілесних ушкоджень в ДТП за ознакою невиправного знівечення обличчя їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та болю, втраті душевного спокою, стресі, зміні звичного режиму життя, неможливості нормально працювати протягом останніх 7 років.
       Позивач вказувала, що внаслідок отриманих нею травм її життя змінилось, до ДТП вона була вродливою дівчиною, яка мала природню красу і не застосовувала сильні косметичні засоби на обличчі, а після ДТП стала викликати у людей посмішки, почала соромитись свого зовнішнього вигляду, деякі друзі перестали з нею спілкуватись. Оточуючі люди та близькі постійно звертають увагу на отримані позивачем ушкодження обличчя, що зумовило необхідність витрачання багато часу на приховування шрамів косметичними засобами щодня, що у свою чергу змінило щоденний уклад життя позивача і розпорядок її дня. І це знівечення обличчя є невиправними. За таких обставин позивач оцінювала завдану їй моральну шкоду в 1 000 000 грн, який просить стягнути з ТОВ «Авангард-Інвест» як роботодавця винуватця ДТП та власника джерела підвищеної небезпеки. 
       Вказала позивач і на те, що вона у 2019 році понесла витрати на правову допомогу адвоката, на що витратила 15 000 грн, які просила стягнути з відповідачів по справі пропорційно до розміру заявлених до кожного позовних вимог, а саме з відповідача ТОВ «Авангард-Інвест» стягнути 8 160 грн таких судових витрат, а з відповідача ПрАТ «СК «Провідна» – 6 840 грн (том 1 а.с.1-8).
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки звернення з цим позовом в порядку цивільного судочинства можливо лише за наявності підстав, визначених ст.128 ч.7 КПК України (особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільній позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства). Однак, передбачених ст.128 ч.7 КПК України підстав, в ході розгляду справи не встановлено, а тому звернення позивача до суду із позовом визнано передчасним (том 2 а.с.183-187).
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року вищевказане рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення (том 2 а.с.217-222).
       Постановою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року касаційну скаргу представника позивача задоволено, вищевказані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду – скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська.
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2021 року позов  ОСОБА_1  до ТОВ «Авангард-Інвест», ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, – задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Авангард-Інвест» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 680 000 грн. Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, у вигляді витрат на лікування 40 570 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено. Також вирішено питання розподілу судових витрат.
       Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
       ТОВ «Авангард-Інвест» також подало до суду апеляційну скаргу на вказане судове рішення та просить його скасувати в частині стягнення з ТОВ «Авангард-Інвест» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 680 000 грн і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповне їх з`ясування, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права та порушення вимог процесуального закону.
       Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду — без змін, з огляду на таке.
       Судами встановлено, що 15 липня 2011 року о 19 годині 50 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі с.Башмачка, при виїзді з прилеглої дороги на головну автодорогу «Н-08» сполученням «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя» не надав перевагу в русі автомобілю «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів. В результаті цього ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а позивач отримала тілесні ушкодження. Викладені обставини підтверджуються копіями довідок про ДТП, копією довідки по кримінальній справі (том 1 а.с.69-71). Крім того, факт ДТП та наведені її наслідки визнані сторонами по справі, а отже у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України вважаються встановленими судом.
       На момент вищевказаної ДТП автомобіль «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , на праві власності належав позивачу, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу в 2013 році з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копією посвідчення водія, копією талону на проходження державного технічного огляду, а також копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу (том 1 а.с.17, 18, 215).
       На момент ДТП власником транспортного засобу «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , був відповідач ТОВ «Авангард-Інвест», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копією листа ТОВ «Авангард-Інвест» на адресу Солонянського РВ УМВС України в Дніпропетровській області (том 1 а.с.67, 72).
       Також судом установлено, що на момент ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Авангард-Інвест» та, керуючи транспортним засобом «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , виконував свої трудові (службові) обов`язки водія, що підтверджується копією посвідчення водія, копією подорожнього листа № НОМЕР_3 вантажного автомобіля від 14-15 липня 2011 року, копією листа ТОВ «Авангард-Інвест» на адресу Солонянського РВ УМВС України в Дніпропетровській області, копією характеристики на ОСОБА_2 від ТОВ «Авангард-Інвест» (том 1 а.с.67, 68, 72; том 2 а.с.42).
       Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , а також осіб, які на відповідній правовій підставі керують таким транспортним засобом, перед третіми особами на час вищевказаної ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АА/4750779 від 08 квітня 2011 року). Забезпеченим транспортним засобом є «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , страхувальником – ТОВ «Авангард-Інвест», ліміт відповідальності страховика за одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, визначено в розмірі 50 000 грн; за шкоду, завдану життю та здоров`ю – 100 000 грн; розмір франшизи за шкоду, завдану майну потерпілого, – 500 грн, що підтверджується копією відповідного полісу та визнано відповідачем ПрАТ «СК «Провідна» у своєму відзиві (том 1 а.с.139-144).
       06 жовтня 2011 року слідчим Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області була порушена кримінальна справа за ч.2 ст.286 КК України, 03 листопада 2011 року позивача постановою слідчого визнано потерпілою у вказаній кримінальній справі, а 29 січня 2019 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №12012040570000166 (до набрання чинності КПК від 2012 року – кримінальна справа). 31 січня 2019 року постановою старшого слідчого Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні зупинено, підозрюваного ОСОБА_2 оголошено в розшук, який триває і дотепер. Викладене підтверджується копіями відповідних постанов та листів органу досудового розслідування (том 1 а.с.90-95, том 2 а.с.60-64, 114, 118).
       Згідно висновку експерта №ZUs120312 від 28 березня 2012 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження в ДТП від 15 липня 2011 року становить 140 612,97 грн, а ринкова вартість зазначеного автомобіля до ДТП становить 93 880,56 грн, а тому ремонт цього транспортного засобу є економічно не обґрунтованим. Таким чином розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, як власнику вищевказаного автомобіля, внаслідок пошкодження авто з урахуванням амортизаційного зносу, втрати товарного вигляду становить 93 880,56 грн. Вартість проведення експертного дослідження та складення висновку експертизи склала 900 грн та була сплачена позивачем, що підтверджується копією квитанції (том 1 а.с.20-57, 96).
       Відповідно до копій квитанції та акту виконаних робіт витрати позивача на евакуацію її транспортного засобу з місця ДТП склали в загальному розмірі 1 950 грн (том 1 а.с.96, 97).
       Згідно висновку спеціаліста №70/27-229 від 29 липня 2011 року в дорожній обстановці, яка мала місце при ДТП від 15 липня 2011 року та наведена судом вище (обставини ДТП), водій автомобіля «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повинен був діяти згідно вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, а водій автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , (позивач) – згідно п.12.3 Правил дорожнього руху. Технічна можливість запобігти зіткненню для водія автомобіля «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 визначалась виконанням ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання ДТП з його боку, і для виконання яких у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволяли йому виконати їх. При заданих вихідних даних водій автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , не мала технічної можливості запобігти зіткненню. Дії водія автомобіля «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку із ДТП. В діях водія автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , (позивача) не вбачається невідповідності вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху (том 1 а.с.58-60, том 2 а.с.36-38).
       Згідно висновку експерта №70/27-429 від 27 червня 2013 року в дорожній обстановці, яка мала місце при ДТП від 15 липня 2011 року та описана судом вище (обставини ДТП), водій автомобіля «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повинен був діяти згідно вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, а водій автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , (позивач) – згідно п.12.3 Правил дорожнього руху. Технічна можливість запобігти зіткненню для водія автомобіля «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 визначалась виконанням ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання ДТП з його боку, і для виконання яких у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволяли йому виконати їх. При заданих вихідних даних водій автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , не мала технічної можливості уникнути зіткнення своєчасним застосуванням екстреного гальмування і зменшенням швидкості до швидкості автомобіля «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 . Дії водія автомобіля «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку із ДТП. В діях водія автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , (позивача) не вбачається невідповідності вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху (том 1 а.с.61-66, том 2 а.с.39-41).
       Відповідно до висновку фахівця судово-медичного експерта №2709 ОКЗ «Бюро судово-медичної експертизи» від 17 серпня 2011 року у позивача виявлені ушкодження у вигляді закрито черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних рвано-забійних ран верхньої повіки лівого ока, лівої підочної області, лівої щоки, ділянки підборіддя, множинних ран лівої кисті, грудної клітини зліва, які могли виникнути від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в умовах ДТП від дії виступаючих частин салону автомобіля, уламків скла, можливо в термін, зазначений обстеженою, тобто, 15 липня 2011 року. За своїм характером черепно-мозкова травма, струс головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). Після загоєння рвано-забійних ран обличчя у позивача сформувались рубці в області повік лівого ока, лівої підочної області, ділянки підборіддя. Дані рубці значних розмірів, виражені, помітні та самі по собі (з часом або під дією нехірургічних методів лікування) не зникнуть та суттєво не змінять своїх властивостей, тобто, є невиправними. Якщо слідством або судом буде визнано, що вказані рубці є такими, що знівечили обличчя, то наявні у позивача тілесні ушкодження згідно з п.2.1.8 «Правил судово-медичного визначення тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, повинні бути віднесені до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм невиправного знівечення обличчя. Вартість вищевказаного судово-медичного дослідження, проведеного на замовлення позивача, склала 131, 25 грн та була сплачена позивачем, про що свідчить відповідна квитанція (том 1 а.с.75-77, 109, том 2 а.с.43-45).
       Відповідно до висновку експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР №69-Д від 21 квітня 2016 року рубці шкіри обличчя позивача (повік лівого ока, підборіддя) на момент проведення комісійної судово-медичної експертизи залишаються невиправними і для їх виправлення необхідне хірургічне втручання (косметична операція). Вказані тілесні ушкодження (рубці обличчя) можуть бути розцінені як тяжкі тілесні ушкодження, якщо будуть визнані такими, що знівечили обличчя, що відповідає вимогам п.2.1.8 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, та знаходяться в причинному зв`язку з рвано-забійними ранами обличчя, спричиненими 15 липня 2011 року за мов ДТП (том 1 а.с.78-89, том 2 а.с.46-59).
       З огляду на наведені вище тілесні ушкодження, отримані внаслідок ДТП від 15 липня 2011 року, позивач змушена була проходити протягом 2011-2015 років тривале та коштовне лікування, в тому числі і стаціонарне, проходити різні медичні обстеження, здавати аналізи, приймати медичні препарати, проходити медичні та косметичні (стосовно рубців на шкірі обличчя) процедури, лікувати пошкоджені внаслідок ДТП зуби. Вартість такого лікування відповідно до копій наданих позивачем медичних та розрахункових документів, зокрема, копій листів оглядів, виписок з історій хвороб, медичних довідок, направлень, копій чеків на придбання медичних препаратів, копій рахунків за надані медичні та косметичні послуги, копій нарядів-наказів на платне надання медичної допомоги, копій актів та рахунку за наданні стоматологічні послуги підтверджена на загальну суму 55 896,16 грн, з яких 44 200 грн – стоматологічні послуги (том 1 а.с.98-122, том 2 а.с.136-147, 161-172).
       Крім того, судом у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України зі змісту позову, пояснень сторони позивача, а також листів на ім`я позивача та змісту відзиву ПрАТ «СК «Провідна» було встановлено, що вказаним відповідачем, як страховиком ТОВ «Авангард-Інвест», в позасудовому добровільному порядку було виплачено позивачу страхове відшкодування в якості відшкодування наведених вище витрат позивача на лікування лише на суму 10 430,01 грн 01 жовтня та 09 листопада 2012 року. Решта суми витрат на лікування (45 466, 15 грн) залишається невідшкодованою (том 1 а.с.73, 74, 142).
       22 жовтня 2012 року ОСОБА_5 до органу досудового розслідування було подано позовну заяву, в якій позивач просила визнати її цивільним позивачем по кримінальній справі та стягнути з ТОВ «Авангард-Інвест» матеріальну (майнову) та моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, що підтверджується копією відповідної позовної заяви та листами органу досудового розслідування (том 2 а.с.115, 118-120, 132-134, 157-159).
       29 липня 2020 року позивач своєю заявою, адресованою старшому слідчому Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області просила відкликати вищевказану позовну заяву, подану нею в рамках кримінального провадження (том 2 а.с.178, 179).
       У квітні 2012 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська звернулась позивач ОСОБА_6 із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позов зареєстровано за №401/4632/12 (провадження №2/401/3015/12). Ухвалою того ж суду від 29 травня 2012 року зазначену позовну заяву було повернуто позивачу через не усунення недоліків позову.
       15 червня 2012 року ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська було відкрито провадження у цивільній справі №401/6323/12 (провадження №2/401/3354/12) за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Ухвалою того ж суду від 20 червня 2013 року вказану позовну заяву ОСОБА_6 зі зміненим складом відповідачів та третіх осіб, а саме її позов до ТОВ «Авангард-Інвест», третя особа – ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок скоєння ДТП, – залишено без розгляду. Позов залишено без розгляду за заявою позивача.
       Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 червня 2019 року позовна заяву, зареєстровану за №199/4305/19 (провадження №2/199/2580/19), ОСОБА_1 до ТОВ «Авангард-Інвест» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, повернуто позивачу у зв`язку із не усуненням недоліків позову.
       Наведені вище факти звернення позивача до суду із аналогічними позовними заявами протягом 2012, 2019 років встановлені судом і з відзиву відповідача ТОВ «Авангард-Інвест», наданих ним копій ухвал, а також із загальнодоступних відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень (том 2 а.с.150-151).
       Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності є належними, допустими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі, тому дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а отже і про можливість часткового задоволення позову.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
       Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
       Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
       За змістом ст.ст.1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст.1167 ЦК України). Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
       Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
       Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
       Нормою ст.1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
       Разом з тим, відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
       Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
       Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
       Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
       За змістом ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва – поліса.
       Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» обов`язковий ліміт відповідальності страховика – це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25 500 грн на одного потерпілого. Обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 51 000 грн на одного потерпілого. Розміри лімітів відповідальності страховика мають переглядатися Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.
       Пунктом 1 Розпорядження встановлено, що розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням (після 27 серпня 2010 року) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 50 000 грн на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 100 000 грн на одного потерпілого.
       Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п.1, 2 ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України. При цьому, страховик відшкодовує не більше ніж 5% ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
       За змістом ст.ст.23, 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов`язана з лікуванням потерпілого. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом.
       За змістом ст.ст.28, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, – це шкода, пов`язана в тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ.
       Нормою ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.
       Згідно ст.ст.35-37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий – МТСБУ) відповідну заяву. До заяви додаються довідки про дорожньо-транспортну пригоду, довідки відповідних закладів охорони здоров`я щодо тимчасової втрати працездатності або довідки спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку. Після розгляду страховиком наданих йому визначених у ст.35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у ст.35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. При вирішенні питання про виплату страхового відшкодування у зв`язку із заподіяною особі шкодою страховик має право письмово вимагати від відповідного закладу охорони здоров`я відомості про діагноз, лікування та прогноз хвороби потерпілого, використовувати висновки судово-медичної експертизи, а також за необхідності отримати додаткову інформацію, направити потерпілого на медичне обстеження, відшкодовуючи всі пов`язані з цим витрати. Відомості, отримані страховиком про діагноз, лікування та прогноз захворювання потерпілого, є конфіденційними. Страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування.
       Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       В апеляційній скарзі ТОВ «Авангард-Інвест» посилається на те, що на момент ДТП, тобто 15 липня 2011 року,  ОСОБА_2  своїх трудових обов`язків як працівник ТОВ «Авангард-Інвест» не виконував, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1  та стягнення з ТОВ «Авангард-Інвест» на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 680 000 грн.
       Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, з наступних підстав.
       Статтею 1172 ЦК України передбачено, особливість регулювання деліктних правовідносин, яка, з огляду на її загальний характер, підлягає застосуванню і до делікту, який полягає у завданні шкоди майнового та/або немайнового характеру потерпілій особі внаслідок ДТП, зокрема, при взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки. Означена особливість полягає в тому, що обов`язок з відшкодування шкоди фактично перекладається із безпосереднього заподіювача шкоди, в тому числі водія транспортного засобу, винного в ДТП, на роботодавця цього заподіювача шкоди, зберігаючи інші загальні (ст.ст.1166-1168 ЦК України) та/або спеціальні (ст.ст.1187, 1188, 1194 ЦК України тощо) елементи складу цивільного правопорушення в залежності від характеру останнього.
       Отже, застосування норми ст.1172 ЦК України можливе за наявності певних умов: як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина заподіювача шкоди у її спричиненні за виключенням визначених законом випадків), так і спеціальних умов (перебування заподіювача шкоди у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою-роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання заподіювачем шкоди своїх трудових (службових) обов`язків). При цьому, під виконанням працівником (заподіювачем шкоди) своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.
       Як вбачається з матеріалів справи, в ході її розгляду дійсно знайшов підтвердження факт ДТП від 15 липня 2011 року, яка сталася саме з вини водія транспортного засобу «ГАЗ-33023 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , і внаслідок якої останнім завдано позивачу, як власнику автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , та особі, яка отримала тілесні ушкодження, майнової та немайнової шкоди.
       Разом з тим, судом установлено, що ОСОБА_2 в момент ДТП керував автомобілем, який належить відповідачу ТОВ «Авангард-Інвест», а також виконуючи при цьому свої трудові обов`язки як працівник відповідача ТОВ «Авангард-Інвест», тому саме цей відповідач згідно ст.1172 ЦК України є особою, відповідальною за спричинену позивачу в ДТП шкоду – майнову та немайнову. 
       При цьому, цивільно-правова відповідальність ТОВ «Авангард-Інвест» перед третіми особами на час ДТП була застрахована у відповідача ПрАТ «СК «Провідна» із лімітами відповідальності (страховими сумами) даного страховика в розмірі 50 000 грн – за шкоду, спричинену майну (франшиза – 500 грн), та в розмірі 100 000 грн – за шкоду, завдану життю та здоров`ю потерпілої особи (позивача), а також в розмірі 5 000 грн – за моральну шкоду, яку потерпіла особа зазначала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.1 Розпорядження).
       Отже, саме ПрАТ «СК «Провідна», як страховик, повинен в першу чергу нести цивільну відповідальність за завдану позивачу в ДТП майнову і немайнову шкоду, однак в межах лімітів своєї відповідальності, а вже в частині сум, що виходять за межі означених лімітів відповідальності, – ТОВ «Авангард-Інвест».
       Така правова позиція суду щодо підстав цивільної відповідальності за завдану шкоду (деліктна відповідальність) відповідає правовим позиціями, викладеним у постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі №6-108цс13, від 21 вересня 2016 року по справі №6-933цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року по справі №426/16825/16-ц, у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року по справі №914/820/17, від 17 жовтня 2018 року по справі №758/12370/16-ц, від 05 грудня 2018 року по справі №703/2166/16-ц, від 14 січня 2019 року про справі №243/4692/17, від 20 листопада 2019 року по справі №501/2298/16-ц, від 13 травня 2020 року по справі №369/3204/17, від 21 серпня 2020 року по справі № 905/1391/19, від 02 листопада 2020 року по справі №133/1238/17, а також п.п.4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року.
       Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції стосовно розміру відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу, оскільки під час розгляду справи було установлено, що ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача, з огляду на висновок експерта, є економічно необґрунтованим, а тому відповідно до законодавства таке авто вважається фізично знищеним, а отже розмір завданої позивачу майнової шкоди внаслідок знищення її автомобіля має дорівнювати його вартості до ДТП, а також вартості витрат на евакуацію авто з місця ДТП, що становить 93 880,56 грн та 1 950 грн відповідно і повністю підтверджується наявними у справі доказами. 
       Крім того, підтверджено належними доказами вартість витрат позивача на суму 900 грн на проведення експертного дослідження з метою визначення розміру майнової шкоди, завданої позивачу знищенням її автомобіля внаслідок ДТП. Частково підтверджено, на суму 131,25 гривень, заявлений позивачем розмір її витрат на проведення судово-медичного дослідження з визначення характеру та ступеня тяжкості отриманих позивачем внаслідок ДТП тілесних ушкоджень. Всі наведені суми в загальному розмірі 96 861,81 грн охоплюються поняттям шкоди, завданої майну позивача (збитки), а тому мають бути відшкодовані ПрАТ «СК «Провідна» в межах ліміту відповідальності останнього за шкоду, завдану майну, за вирахуванням франшизи, а отже в розмірі 49 500 грн, а решта суми 47 361,81 грн – ТОВ «Авангард-Інвест». 
       Водночас, колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу фізичних, душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням всіх обставин справи, у зв`язку із чим, відхиляє доводи апеляційних скарг позивача та відповідача у цій частині.
       Доводи ТОВ «Авангард-Інвест» про неможливість використання як доказів у даній цивільній справі експертних висновків, підготовлених і отриманих в рамках кримінальної справи (кримінального провадження) за обвинуваченням ОСОБА_2 колегія суддів вважає неспроможними, оскільки для використання таких висновків законом не передбачено окремого дозволу слідчого, такі висновки отримані судом в тому числі за наслідками їх витребування на підставі ухвали суду у законний спосіб, а також зазначені висновки безпосередньо стосуються предмета доказування у даній цивільній справі. 
       Інші доводи апеляційних скарг щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
       Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.
       Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
       Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест» — залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2021 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                          О.В. Лаченкова

                                                                М.Ю. Петешенкова