КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
 Справа № 761/3803/21                                Головуючий у 1 інстанції: Притула Н.Г. 
Провадження № 22-ц/824/5545/2022                       Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
31 серпня 2022 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                               Шебуєвої В.А., 
суддів                                      Верланова С.М., Матвієнко Ю.О.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1   на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості,-
 
в с т а н о в и в:
 
 В січні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що 02 березня 2016 року між банком та  ОСОБА_2 був укладений кредитний договір. Згідно умов договору відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який було збільшено до 25 000,00 грн.       ОСОБА_3 погодив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті, складає між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір. Відповідно до розрахунку банку станом на 14 грудня 2020 року   ОСОБА_3 має заборгованість за кредитним договором в сумі 22 440,70 грн., з яких: 18218,25 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4222,45 грн. - заборгованість за простроченими процентами. АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з   ОСОБА_1  вказану заборгованість.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 02 березня 2016 року в сумі 18 218,25 грн. та судовий збір в сумі 1 842,79 грн.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 18 218,25 грн. та судового збору в сумі 1 842,79 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Стягуючи заборгованість за кредитом в розмірі 18 218,25 грн., суд першої інстанції залишив поза увагою те, що він не погоджував з АТ КБ «ПриватБанк» строк повернення кредиту,  а також на те, що  позивач не звертався до нього  з вимогою про дострокове повернення кредиту відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла  висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 02 березня 2016 року з метою отримання банківських послуг  ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримав кредитну картку. Відповідно до анкети-заяви  ОСОБА_1 погодив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір.
Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 14 грудня 2020 року   ОСОБА_3 має заборгованість за кредитним договором в сумі 22 440,70 грн., з яких: 18218,25 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4222,45 грн. - заборгованість за простроченими процентами.
АТ КБ «Приватбанк» порушив в судовому порядку питання про стягнення  вказаної заборгованості.
Оскільки відповідач користувався кредитними коштами суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнув з  ОСОБА_1   заборгованість за кредитним договором в сумі 18 218,25 грн.Позивач також просив стягнути  заборгованість по процентах. Як встановлено судом, в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 02 березня 2016 року процентна ставка за користування кредитом зазначена не була. Тарифи по обслуговуванню кредитних карт «Універсальна», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину укладеного між сторонами кредитного договору. Відтак, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Кредитний договір також не містить  строку повернення кредиту. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті. Відповідно до  положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.  Суд вважав, що з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню сума непогашеного тіла кредиту в розмірі 18 218,25 грн.
 Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції і вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, а також строк та порядок повернення кредиту у визначеному розмірі та процентів за користування кредитом.    
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до   ОСОБА_1   про стягнення заборгованості, посилаючись на укладення з ним кредитного договору від 02 березня 2016 року, згідно умов якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який було збільшено до 25000 грн.
Разом з тим, позивач не надав суду доказів досягенння з  ОСОБА_1   згоди з усіх істотних умов кредитного договору.
В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» надав суду копію анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», довідки про видачу кредитних карток та зміну умов кредитування, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, виписку з рахунку, відкритого на ім`я відповідача та розрахунок заборгованості.
Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження сторонами істотних умов договору кредиту.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено  судом, витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису  ОСОБА_1 . Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» містять декілька пунктів по різним видам кредитних карт. 
Анкета-заява ОСОБА_1   про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» містить лише його анкетні дані, проте відсутні дані щодо бажаного кредитного ліміту,  а також виду кредитної картки. Вказана анкета-заява не містить даних про умови кредитування щодо розміру процентної ставки, а також строків повернення кредиту, та строків сплати процентів за користування кредитом.  
Відповідач   ОСОБА_1   заперечував погодження з АТ КБ «Приватбанк» умов кредитування, зокрема, щодо встановлення строків виконання зобов`язань.
Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства.
Частиною 1 вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
АТ КБ «Приватбанк» не було доведено погодження з відповідачем усіх істотних умов,  а тому відсутні підстави вважати, що кредитний договір між сторонами був укладений. 
Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» обґрунтовані  наявними договірними зобов`язаннями. Оскільки  суд першої інстанції дійшов висновку, що сторонами не були погоджені умови щодо розміру та порядку сплати процентів, а також строків повернення кредиту, у нього були відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту.
АТ КБ «Приватбанк» має право заявити вимоги про стягнення з  ОСОБА_1   на підставі  ст.1212 ЦК України грошових коштів, які обліковуються ним як "тіло кредиту". Предметом доказування в такому спорі буде   різниця між сумою коштів, які були витрачені відповідачем з карткового рахунку, та сумою коштів, на яку поповнений картковий рахунок.
Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк».
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити в позові Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Верланов С.М.
 
                                                                                 Матвієнко Ю.О.