П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
28  жовтня 2022 року                                                                                      місто  Київ
                                                                                                         справа № 758/14020/21
                                                                                   провадження №22-ц/824/7398 /2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,
 
сторони: 
позивач -    ОСОБА_1    
відповідач - ОСОБА_2 
 
розглянувши  у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на  рішення Подільського  районного суду  м.Києва від 20 січня 2022 року, ухвалене у складі судді Якимець  О.І., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-
            
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2021 року позивачка ОСОБА_1   звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягненняя неустойки за прострочення сплати аліментів.
Позов обґрунтовано тим, що 28 серпня 2013 року Подільським районним судом м.Києва був задоволений позов позивачки та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 24 липня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.
Шлюб між подружжям розірвано на підставі рішення Подільського районного суду м.Києва від 15 жовтня 2013 року.
Дочка проживає разом з позивачем.
Відповідач ухиляється від сплати аліментів, визначених за рішенням суду. Згідно довідки Лисянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 17 вересня 2021 року становить 37527 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, позиваачка просила  стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів на утримання доньки  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 17 вересня 2020 року по 17 вересня 2021 року у розмірі 37527 грн.
У грудні 2021 року позивачка ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги і просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 1 серпня 2013 року по 11 грудня 2021 року у розмірі 486357.60 грн.
Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 20 січня 2022 року  позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 37527 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням,  відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в який просить  скасувати рішення суду першої інстанції частково та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову в частині стягнення з нього неустойки за прострочення сплати аліментів у сумі 37527 грн., судового збору у розмірі 908 грн. в дохід держави та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. відмовити повністю. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, порушені норми процесуального права. Зазначає, зокрема, що суд не врахував той факт, що позивач просив стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на скасовану правову позицію Верховного Суду України, яка була викладена у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц. Суд першої інстанції не врахував матеріального становища апелянта, умов  за яких виникла заборгованість по сплаті аліментів, а саме те, що він не мав постійного регулярного доходу, він самостійно надавав допомогу, розраховуючи, що позивач такі відомості подає до виконавчої служби, з 2017 року він офіційно працевлаштований, має дохід, з якого виконавча служба мала враховувати аліменти. Судом не враховано, що на його утриманні перебуває дві особи: малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та цивільна дружина ОСОБА_6 , яка ніде не працює, перебуває на повному його утриманні, враховуючи ситуацію з пандемією кількість вільних робочих місць та вимоги щодо вакцинації зменшили можливість пошуку роботи. Винесене рішення суду стане великим фінансовим тягарем, що фінансово може спричинити перешкоди стабільного фінансового утримання дітей. Крім того, зазначає про те, що  він сплачував з травня 2021 року аліменти своєчасно та у значно більшому розмірі, борг з травня 2021 року по час стягнення - вересень 2021 року взагалі відсутній, його помилкового взято до розрахунку позивачем.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалася.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 липня 2022 року  відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Київського апеляційного суду від  4 серпня 2022  року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 Судом установлено, що  сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
28 серпня 2013 року рішенням Подільського районного суду м.Києва  стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки у розмірі 500 грн., починаючи з 24 липня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили та пред`явлено до примусового виконання в частині стягнення аліментів на дитину до органу державної виконавчої служби.
З метою примусового виконання виконавчого листа № 758/9621/13-ц державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Лисянського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 44386832.
У ОСОБА_2 виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання дочки за період з липня 2013 року по вересень 2021 року у розмірі 37527 грн., що підтверджується  розрахунком заборгованості здійсненим  державним виконавцем Вдовиченко Н.М. Розрахунок заборгованості  сторонами не оскаржував ся.
Крім того, судом установлено, що на утриманні відповідача знаходиться малолітній син  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач  разом із сином та матір`ю його сина ОСОБА_6 проживають в орендованій квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції  вважав, що розмір неустойки має відповідати сумі  заборгованості по аліментам, яка розрахована державним виконавцем у виконавчому провадженні  за період з липня 2013 року по вересень 2021 року.
Такий висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає правильним, виходячи з наступного.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду  кошти на утримання дитини (аліменти)  присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі.
Платіж зі сплати аліментів є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на відсоток.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
Такий правовий висновок викладено у постанові  Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийняти постановах від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 3 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року  у справі № 6-300цс16 і вважала , що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 28 серпня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 24 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.
Позивачем до позовної заяви наданий розрахунок  неустойки, яка розрахована, виходячи із заборгованості  ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з липня 2013 року  по грудень 2021 року. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів виконаний головний державним виконавцем. Розраховуючи неустойку позивачем визначені два періоди: першій з липня 2013 року по  червень 2017 року, за цей період пеня розрахована з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові  від 1 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, другий період з  липня 2017 року по вересень 2021 року  проведено розрахунок з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду.
Перевіряючи наданий позивачем розрахунок, колегія суддів  вважає, що розрахунок неустойки за весь період  прострочення має бути проведений за однаковим правилом, а саме:  заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на відсоток (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц ).
Таким чином:  пеня за липень 2013 року становить 3942,17 грн. (129,04 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х 3055 (кількість днів прострочення) х 1% : 100%); за  серпень 2013 року  15120 грн. (500 грн.х3024х1%:100%); за  січень 2014 року 14355 грн. (500 грн. х2871 х1% :100%); за  квітень 2014 року 13910 грн. (2782 кількість днів прострочення); за травень 2014 року -13755 грн. ( 2751 кількість днів прострочення); за червень 2014 року 13605 грн (2721 днів прострочення); за липень 2014 року 13450 грн. (2690  днів прострочення);  за серпень 2014 року 13295 грн. (2659 кількість днів);  за вересень 2014 року - 13145 грн. (2629 кількість днів);  за жовтень 2014 року 12990 грн. (2598 кількість днів); за листопада 2014 року - 12840 грн. (2568 кількість днів);   за грудень 2014 року - 12685 грн. (2537 кількість днів прострочення);  за лютий 2015 року - 12390 грн. (2478 кількість днів прострочення);  за березень 2015 року -  12235 грн. ( 2447 кількість днів); за квітень 2015 року - 12085 грн. (2417 грн.); за травень 2015 року - 11930 грн. (2386 кількість днів); за червень 2015 року - 11780 грн. (2356 кількість днів);  за липень 2015 року 11625 грн. (2325 кількість днів); за серпень 2015 року - 11470 грн. (2294 кількість днів прострочення); за вересень 2015 року - 11320 грн. (2264 кількість днів);  за жовтень 2015 року - 11165 грн. (2233 кількість днів); за листопад 2015 року - 11015 грн. (2203 кількість днів прострочення); за грудень 2015 року - 10860 грн. ( 2171 кількість днів прострочення);   за січень 2016 року - 10705 грн. (2141 кількість днів прострочення); за лютий 2016 року - 10560 грн. (2112 днів прострочення); за березень 2016 року -10405 грн. (2081 днів прострочення);  за квітень 2016 року - 10255 грн. (2051 днів прострочення);   за травень 2016 року - 10100 грн. (2020 днів прострочення); за червень 2016 року - 9950 грн. (1990 кількість днів); за липень 2016 року  - 9795 грн. (1959 днів прострочення); за серпень 2016 року - 9640 грн. (1928 днів прострочення);  за вересень 2016 року - 9490 грн. (1898 кількість днів);  за жовтень 2016 року - 9335 грн. (1867 днів прострочення); за листопад 2016 року 9185 грн. (1837 кількість днів прострочення); за грудень 2016 року - 9030 грн. (1806 кількість днів прострочення);   за січень 2017 року - 8875 грн. (1775 кількість днів прострочення); за лютий 2017 року - 8735 грн. (1747 днів прострочення); за березень 2017 року - 8580 грн. (1716 кількість днів прострочення); за квітень 2017 року 8430 грн. (1686 кількість днів прострочення);   за травень 2017 року - 8275 грн. (1655 днів прострочення); за червень 2017 року  8125 грн. (1625 днів прострочення).
Отже, загальний розмір пені  у зв`язку з несплатою  ОСОБА_2 аліментів за період з липня 2013 року по червень 2017 року (включно) становить 446437,17 грн.
За період з липня 2017 року  по 1 жовтня 2021 року позивачем вірно розрахована за правилом: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на відсоток.
Оскільки законом обмежений розмір пені, який може бути стягнутий з платника аліментів,  та з урахуванням вимог позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі  37527 грн., який дорівнює розміру заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів.
Доводи апеляційної скарги щодо помилковості наведеної формули при розрахунку пені  не впливають  на  розмір пені визначеної судом першої інстанції до стягнення  з відповідача, а отже підлягають відхиленню.
Судом першої інстанції враховані обставини, на які посилався відповідач,  зокрема те, що на утриманні відповідача находиться малолітній син,  якого   відповідач зобов`язаний утримувати і на утримання якого  рішенням суду стягнуті аліменти.
Сплата відповідачем  з травня 2021 року аліментів у більшому розмірі, ніж  платник зобов`язаний щомісячно сплачувати, не може бути підставою для зменшення розміру пені, з урахуванням того, що  розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача, є мінімальним.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що у зв`язку з відсутністю у нього постійного регулярного заробітку він добровільно надавав допомогу до 2017 року і сподівався на те, що таку інформацію стягував надавала до виконавчої служби, також не можуть бути   прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки  ці обставини жодним чином не доведені відповідачем. Заборгованість зі сплати аліментів, розрахунок якої проведений головним державним виконавцем,  відповідачем не спростований.
Інші  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.
За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
                                                             
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Подільського  районного суду  м.Києва від 20 січня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 
Суддя-доповідач:                                                                    О.І. Шкоріна 

Судді:                                                                                        Л.Д. Поливач

                                                                                                  А.М. Стрижеус