ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року	Львів	Справа № 380/15201/21 пров. № А/857/10030/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Большакової О.О., Пліша М.А.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року (головуючий суддя: Гавдик З.В., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, 02.09.2021 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області управління застосування пенсійного законодавства відділу з питань перерахунків пенсій № 1 від 11.03.2020 по п/с № 913010120241, щодо відмови, в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, згідно з довідкою № 429 від 03.03.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області;
-   визнати протиправними дії та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 23 Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Полтавській області від 16.06.2021 № 23 щодо відмови, в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, згідно заяви від 16.06.2021 на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 03.03.2020 № 429, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати, до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку денної форми навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського, що становить 1 рік 11 місяців;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити, перерахунок та виплату довічного грошового утримання відповідно до довідки № 429 від 03.03.2020, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області, в розмірі 90% заробітку працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 19.02.2020 з врахуванням виплачених сум.
Обґрунтовує позов тим, що відповідач неправомірно відмовив у перерахунку щомісячного грошового утримання судді та не врахував до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання період половину строку навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі.
Рішенням   Львівського окружного адміністративного суду    від 26 травня 2022 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Управління застосування пенсійного законодавства Відділу з питань перерахунків пенсій № 1 «Про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 від 11.03.2020 по п/с № 913010120241».
Визнано протиправним та скасовано рішення Відділу перерахунків пенсій № 23 Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Полтавській області від 16.06.2021 № 23.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді половину строку денної форми навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського 01 рік 11 місяців 00 днів.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області від 03.03.2020 № 429 з урахуванням проведених виплат з 19.02.2020 року у розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді з урахуванням стажу судді 31 рік 05 місяців 01 день.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 2724 грн. сплачений судовий збір.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області 908 грн. сплаченого судового збору.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 375,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 125,00 грн.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та оскаржило в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати судове рішення та постановити нове, яким в позові відмовити повністю.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт вказує, що нормативними актами, які діяли на момент призначення позивачки на посаду судді або виникнення права на призначення щомісячного довічного грошового утримання, не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання на денній формі.
Крім цього, вказує, що  з часу виходу у відставку розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачки, як судді у відставці перераховувався і станом на 19.02.2020 складав 45403,20 грн, що становить 90% розміру суддівської винагороди. Тобто, правових підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відсутні.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачку звільнено з посади судді рішенням Вищої ради юстиції від 19 грудня 2016 року № 3282/0/15-16 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бориславського міського суду Львівської області у відставку».
З 23 грудня 2016 року ОСОБА_1 відрахована зі штату Бориславського міського суду Львівської області у зв`язку із виходом у відставку.
Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж ОСОБА_1 становить 31 рік 05 місяців 01 день, з яких :
- Харківський юридичний інститут ім. Ф.Є. Дзержинського - 01 рік 11 місяців 00 днів;
- народний суддя, Червоноградський міський народний суд Львівської області - 05 років 07 місяців 11 днів;
- суддя, Бориславський міський суд Львівської області - 23 роки 10 місяців 01 день.
З 26.12.2016 позивачка перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
ТУ ДСА України у Львівській області 03.03.2020 видало довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді, згідно якої суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 100896,00 грн, у тому числі:
- посадовий оклад: 63060,00 грн;
- доплата за вислугу років: 37836,00 грн (60%).
Позивачка 05.03.2022 звернулась із заявою про перерахунок довічного грошового утримання згідно цієї довідки.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області Управління застосовування пенсійного законодавства Відділ з питання перерахунків пенсій № 1, прийнято Рішення про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 від 11.03.2020 по п/с № 913010120241.
Підставою для відмови стало те, що згідно із рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року У 2-р/2020 справа № 1-15/2018(4086/16) у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-УІП, положення пункту 25 розділу XII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Цим Рішенням Конституційного Суду України не визначений порядок його виконання. Пунктом 5 резолютивної частини Рішення Конституційного Сум України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 справа № 1-15/2018 (4086/16 рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у відповідність до цього Рішення. На 05.03.2020 змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не внесено.
Отже, для здійснення перерахунку довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з довідкою № 429 від 03.03.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на сьогоднішній день підстав немає.
ОСОБА_1 15.06.2021, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання згідно з довідкою від 03.03.2020 № 429 виданої ТУ ДСА України у Львівській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020, з урахуванням періоду навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського, що становить 1 рік 11 місяців.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області від 16.06.2021 року прийнято Рішення відділу перерахунків пенсій № 23 управління пенсійного забезпечення ГУПФУ в Полтавській області, яким відмовлено у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання.
Підстави для відмови стало те, що з 18.02.2020 порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється статтею 142 Закону № 1402, згідно з якою розмір щомісячного довічного грошового утримання не залежить від факту проходження суддею кваліфікаційного оцінювання або призначення на посаду судді за результатами конкурсу. Питання щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці вирішується відповідно до норм частини четвертої статті 142 Закону № 1402 - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Враховуючи зазначене, прийнято рішення: відмовити у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду від 03.03.2020 № 429, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області, виходячи із збільшеної суддівської винагороди з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/20250, в зв`язку з відсутністю правових підстав.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 05.07.2021 року № 8324-7739/П-52/8-1300/21 повідомило позивачку про те, що за матеріалами пенсійної справи загальний страховий стаж становить 40 років 29 днів, в тому числі, період навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1982 по 27.06.1986. Спеціальний стаж для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 29 років 5 місяців 11 днів. Зарахування до стажу роботи на посаді судді обчислення щомісячного довічного грошового утримання періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі чинним законодавством не передбачено.
Позивачка вважає протиправною відмову відповідача, оскільки така порушує її право на належне грошове утримання судді у відставці.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що до стажу роботи позивача повинна зараховуватися половина строку навчання в вищому юридичному навчальному закладі за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського з 01.09.1982 року по 01.07.1986 року, що з урахуванням часу роботи на посаді судді в сукупності складає 31 рік 05 місяців 01 день та дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання саме в розмірі 90 % від заробітної плати працюючого судді.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Щодо зобов`язання зарахувати до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку денної форми навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського, що становить 1 рік 11 місяців, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Основні засади державної політики у сфері організації судової влади та здійснення правосуддя, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ (далі - Закон №1402-VIII).
Статтею 137 Закону № 1402-VII встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Частиною 6 ст. 69 Закону № 1402-VIII передбачено, що для цілей цього Закону вважається: 1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку; 2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти; 3) науковим ступенем - науковий ступінь у сфері права, здобутий у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави. Науковий ступінь, здобутий у вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави, повинен бути визнаний в Україні в установленому законодавством порядку; 4) стажем наукової роботи - стаж професійної діяльності у сфері права на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави.
Згідно абз. 4 п. 34 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
За правилами ч. 1 ст. 120 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно з вимогами статті 135 цього ж Закону до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.
Водночас, відповідно до пункту 11 «Перехідних положень» Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», в редакції чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів».
Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону «Про статус суддів» кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Згідно з статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів. Невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, цього періоду і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним з боку відповідача.
Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.06.2018 у справі № 243/4458/17, від 28.11.2019 у справі № 342/119/17, від   20 квітня 2021 року у справі № 344/5707/19, від 31 березня 2021 року у справі №2 04/2241/17 (2-а/204/128/17), від 23 червня 2022 року у справі № 420/1987/21.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії та скасування рішення № 1 від 11.03.2020 по п/с № 913010120241, рішення від 16.06.2021 № 23 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити, перерахунок та виплату довічного грошового утримання відповідно до довідки № 429 від 03.03.2020, виданої територіальним управлінням державної судової адміністрації України в Львівській області, в розмірі 90% заробітку працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 19.02.2020 з врахуванням виплачених сум, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України  від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів»  (далі - Закон № 2453-VI).
Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.
Законом України від 16.10.2019 № 193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.
Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.
Так, у вказаному рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020, Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
У зв`язку із вищевикладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020  у справі № 2-р/2020 визнав неконституційним пункт 25 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли віку 65 років, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.
Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Управління застосування пенсійного законодавства Відділу з питань перерахунків пенсій № 1 «Про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 від 11.03.2020 по п/с № 913010120241» та рішення Відділу перерахунків пенсій № 23 Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Полтавській області від 16.06.2021 № 23 є правильним.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, що Конституційний Суд України визнав неконституційним весь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону № 2453-VI.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що на момент виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону № 1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Однак, ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Наведена правова норма неконституційною не визнавалась.
Таким чином, оскільки Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами.
Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений ч. 3 Закону № 1402- VIII.
Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у справах, що виникли у подібних правовідносинах, зокрема: у постановах від 24.09.2021 у справі № 620/5437/20, від 11.10.2021 у справі № 160/10640/20, від 18.05.2022 у справі № 160/415/21.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що позивачка має право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці   саме в   розмірі 90%.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що  стаж роботи позивачки, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням половини строку денної форми навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського, складає 31 рік 5 місяців 01 день, а відтак розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , згідно з ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, становить 72% (50% за 20 років + 22% за 11 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 
Отже, перерахунок та виплата довічного грошового утримання ОСОБА_1 необхідно здійснити відповідно до довідки № 429 від 03.03.2020, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області, в розмірі 72% заробітку працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 19.02.2020 з врахуванням виплачених сум.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення    Львівського окружного адміністративного суду   від 26 травня 2022 року підлягає скасуванню у частині визначення відсотків винагороди працюючого судді на відповідній посаді та прийняття нової постанови у цій частині з визначенням для проведення перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 замість 90 відсотків 72 відсотка винагороди працюючого судді на відповідній посаді.
В іншій частині суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, а тому рішення суду у цій частині підлягає залишенню без змін.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивачки, то суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачами не наведено доводів стосовно того, що сума понесених витрат, яку судом першої інстанції стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, підлягає зменшенню або така є не співмірною, враховуючи предмет розглядуваного спору.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області   з урахуванням принципів справедливості, обґрунтованості, співмірності та пропорційності, необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 375 грн та 125 грн відповідно.
Керуючись ст. ст.  311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.
Рішення   Львівського окружного адміністративного суду   від 26 травня 2022 року у справі № 380/15201/21 в частині визначення відсотків суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді для перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці скасувати та прийняти у цій частині нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити, перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки № 429 від 03.03.2020, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області, в розмірі 72% заробітку працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 19.02.2020 з врахуванням виплачених сум.
У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду   від 26 травня 2022 року у справі № 380/15201/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	М. А. Пліш