Справа № 459/158/21                        Головуючий у 1 інстанції: Мельникович 
Провадження № 22-ц/811/731/22                Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Провадження № 22-ц/811/729/22                 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Назар Х.Б.
за участю: представника ТзОВ «Тетра-Агро» - Куликовця І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 лютого 2022 року та на додаткове рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 березня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетра-Агро» до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Страхова компанія «Саламандра» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИЛА:
19.01.2021 ТзОВ «Тетра-Агро» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача 59 263,90 грн відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 11.10.2019 о 13:35 год. на автодорозі Ковель-Жовква 123 км. + 750 м. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Тетра-Агро», та автомобіля LEXUS GS 300, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП автомобілі зазнали технічних пошкоджень. 11.10.2019 відносно ОСОБА_2 (водій автомобіля SKODA) було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 400330 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, який був направлений до суду. Відносно відповідача ОСОБА_1 протокол складено не було. В межах даної справи було проведено судову автотехнічну експертизу, за результатами якої встановлено відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 і фактом ДТП. 25.06.2020 Червоноградським міським судом винесено постанову, згідно якої відносно ОСОБА_2 провадження по справі закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. ОСОБА_2 подано заяву про притягнення водія автомобіля LEXUS GS 300, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за результатами розгляду якої Управлінням патрульної поліції у Львівській області було складено та направлено до Червоноградського міського суду Львівської області протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 20.10.2020 судом винесена постанова про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Проте, в даному рішенні суду зазначено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, оскільки його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Після постановлення даного рішення, позивач звернувся до СК «Саламандра» із заявою про виплату грошових коштів за завдану майнову шкоду, однак страхова компанія відмовила у відшкодуванні майнової шкоди у зв`язку із спливом річного строку для даного звернення. В ДТП автомобіль позивача зазнав технічних пошкоджень та був підданий відновлювальному ремонту вартістю 25780 грн. Крім цього, позивачем з метою належного функціонування товариства було укладено договір оренди автомобіля з орендною платою 6000 грн. в місяць, на строк з 14.10.2019 по 31.03.2020 на загальну суму 33 483,90 грн. Тому позивач вважає, що в результаті даної ДТП йому було завдано майнову шкоду на загальну суму 59 263,90 грн. на підставі наведеного просив задовольнити позов, а також стягнути з відповідача судовий збір, сплачений ним при подачі позовної заяви в сумі 2270 грн та витрати на правову допомогу.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17 лютого 2022 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетра Агро» 25 780 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят) гривень 00 коп. відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетра Агро» 987 (дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 45 коп. судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетра Агро» 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.
В задоволенні решти вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 11 березня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетра Агро» 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на правову допомогу.
Рішення суду в частині задоволення позову та додаткове рішення оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду та додаткового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідальність за шкоду, завдану особою, відповідальність якої застрахована повинна бути покладена саме на страховика, в даному випадку на ПрАТ «СК «Саламандра», в межах суми страхового відшкодування, а не на відповідача ОСОБА_1 . Просить рішення суду та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТзОВ «Тетра-Агро» - Куликовець І.М. заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшло письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11.10.2019 серії БД № 400330 11.10.2019 о 13:35 год. на автодорозі Ковель-Жовква 123 км. + 750 м. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом-автомобілем SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Тетра-Агро», не був уважний, не врахував дорожньої обстановки при зміні напрямку руху, а саме при повороті ліворуч, не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем LEXUS GS 300, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі зазнали технічних пошкоджень (а.с.26 т.1).
З висновку експерта, складеного за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 6778 від 12.05.2020 по матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 459/2976/19, вбачається, що при наявних в матеріалах справи даних про розвиток механізму ДТП, немає підстав вважати, що дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам ПДР України; з технічної точки зору, водій ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути скоєння ДТП і полягала вона у виконанні вказаним водієм вимог п.п.14.6 та розділу 34 ПДР України (іншими словами, для уникнення ДТП водієві ОСОБА_1 необхідно і достатньо було не виконувати маневр обгону в межах нерегульованого пішоходного переходу). Також у висновку зазначено, що є невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п.п.14.6 та розділу 34 ПДР України та вказані невідповідності перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з фактом ДТП (а. с.31-37 т.1).
Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 25.06.2020 провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Як вбачається із матеріалів позовної заяви, за результатами винесення даної постанови, ОСОБА_2 було подано заяву до Управління патрульної поліції у Львівській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Із постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 20.10.2020 вбачається, що на розгляд суду поступив протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 007291 від 18.08.2020, згідно якого ОСОБА_1 11.10.2019 о 13:35 год. на автодорозі Ковель-Жовква 123 км. + 750 м., керуючи транспортним засобом - автомобілем LEXUS GS 300, д.н.з. НОМЕР_2 , виїхав на смугу зустрічного руху для виконання маневру обгону в межах нерегульованого пішохідного переходу, перетнувши при цьому лінію дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна), не переконався, що такий маневр буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом - автомобілем SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Тетра-Агро», під керуванням ОСОБА_2 , котрий повертав ліворуч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Також даною постановою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП (а. с. 42-44 т.1).
Судом встановлено, що відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра». Даних про розмір франшизи в матеріалах справи немає. 
21.12.2020 представником позивача було подано заяву до ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» про виплату страхового відшкодування в межах ліміту страхового відшкодування.
ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» листом від 28.12.2020 відмовила ТзОВ «Тетра-Агро» у відшкодуванні майнової шкоди, оскільки на момент подачі заяви пройшов річний строк з моменту вчинення ДТП для звернення з такою заявою. Також у листі вказано, що позивачем недотримано обов`язку зберігати пошкоджене майно (транспортний засіб) у такому стані, в якому воно знаходилося післядорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник, оскільки транспортний засіб SKODA OCTAVIA, д.н.з.  НОМЕР_1 є відновленим до дати огляду особою ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра».
Задовольняючи позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача ОСОБА_1 у настанні дорожньо-транспортної пригоди встановлена, а позивач з незалежних від нього причин був позбавлений можливості звернутися вчасно до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування.
Проте колегія суддів не може погодитись із даним висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.
Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.
Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1 статті 331 Закону № 1961-IV).
Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)).
Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.
Разом з тим, ані Закон № 1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності.
Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи, в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.
Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.
З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.
Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.
Вказані висновки зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).
Встановлено, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 11.10.2019, а із заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся до страхової компанії відповідача 21.12.2020, тобто з пропуском річного строку на звернення із такою заявою.
Колегія суддів не вбачає наявності незалежних він позивача причин, внаслідок яких він був позбавлений можливості звернутися вчасно до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, оскільки, ще до спливу річного строку для подання відповідної заяви, позивачу було відомо про відсутність вини водія ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема, даний факт було встановлено у висновку експерта, складеного за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 6778 від 12.05.2020 по матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 459/2976/19, та у постанові Червоноградського міського суду Львівської області від 25.06.2020 про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Враховуючи наведене та правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20), у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову ТзОВ «Тетра-Агро» про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Колегія суддів звертає увагу, що це не позбавляє позивача пред`явити вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.
Також районний суд не звернув увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 26 жовтня 2016 у справі №756/12292/14-ц (провадження № 6-954цс16) про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. 
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення позову, а доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду слід скасувати та постановити нову постанову про відмову у задоволенні позову.
У зв`язку із скасуванням рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 лютого 2022 року та відмовою у задоволенні позову ТзОВ «Тетра-Агро», додаткове рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 березня 2022 року підлягає скасуванню.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 лютого 2022 року в частині відмови у задоволенні позову в апеляційному порядку не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
       Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 лютого 2022 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетра-Агро» 25 780 грн відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
       Постановити нову постанову про відмову в цій частині позовних вимог.
Скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетра Агро» 987 грн. 45 коп. судового збору та 7000 грн. витрат на правову допомогу.
В решті рішення суду залишити без змін.
Додаткове рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 березня 2022 року скасувати.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

       Повний текст постанови складено: 28.09.2022

Головуючий 
       
Судді