ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20152/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Балась Т.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 жовтня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Собківа Я.М., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №2459/26-15-13-02-26/НОМЕР_1 від 27.06.2018 про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з Реєстру платників єдиного податку;
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві визнати фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку третьої групи в період з 30.06.2018 по 01.10.2020 та включити відповідну інформацію до Реєстру платників єдиного податку;
- зобов`язати Головне управління державної податкової служби у м. Києві визнати поданими усі податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2018-2020 роки, в тому числі за півріччя 2018 року, три квартали 2018 року, 2018 рік, 1 квартал 2019 року, півріччя 2019 року, три квартали 2019 року, 2019 рік, 1 квартал 2020 року, півріччя 2020 року та відобразити дані з вказаної податкової звітності в обліковій карті платника податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем відповідно до запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця № 20690000000013205 від 09.08.2007.
Відповідно до листа Головного управління ДПС у м. Києві від 22.07.2020 № 35118/ФОП/26-15-33-17-15 позивач перебуває на обліку в ДПІ у Оболонському районі м. Києві, з 01.01.2012 на спрощеній системі оподаткування, 3 група платників податків, ставка 5% до доходу.
27.06.2018 Головним управлінням ДФС у м. Києві було прийнято рішення №2459/26-15-13-02-26/ НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 на підставі доповідної записки від 14.06.2018 №8198/26-15-13-02-17 у зв`язку із наявністю податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів відповідно до абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України та керуючись положеннями підпункту 299.10.3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України виключено із реєстру платників єдиного податку з 31.03.2019 року (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).
24.06.2020 та 03.08.2020 позивач звернулась до Головного управління ДФС у м. Києві із заявами про отримання копії рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а також документів, на підставі яких було проведене таке анулювання реєстрації.
Листом від 22.07.2020 № 35118/ФОП/26-15-33-17-15 Головне управління ДФС у м. Києві повідомило позивача про те, що у зв`язку з наявністю податкового боргу по податку на додану вартість на кожне перше число місяця протягом двох послідових кварталів, було прийнято рішення про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку. До вказаного листа долучено копію рішення №2459/26-15-13-02-26/ НОМЕР_1 від 27.06.2018.
Вважаючи наведене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Пунктом 299.10 ст. 299 ПК України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.
В свою чергу, п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України передбачено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:
1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;
5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;
6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення;
7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;
8) у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;
9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу  відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.
Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 299.11 ст. 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Отже з наведеного вбачається, що передумовою анулювання податковим органом реєстрації платником єдиного податку третьої групи є наявність у такого платника податку податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.
При цьому, системний аналіз наведених норм у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що рішення контролюючого органу про виключення з реєстру платників єдиного податку повинно прийматись останнім на підставі акта перевірки.
Іншими словами, алгоритм виключення платника з реєстру платників єдиного податку включає в себе: 1) проведення перевірки платника єдиного податку; 2) складання акта перевірки, в якому зафіксовані порушення платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених главою 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» розділу XIV «Спеціальні податкові режими» ПК України; 3) прийняття рішення про виключення такого платника з реєстру платників єдиного податку.
Судом встановлено, що спірне рішення прийнято контролюючим органом враховуючи наявність у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів. У той же час, ОСОБА_1 стверджує про відсутність податкового боргу. 
Разом з цим, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення останнє прийнято на підставі доповідної записки від 14.06.2018 №8198/26-15-13-02-17. При цьому, в ході розгляду справи судом не встановлено, що контролюючим органом була здійснена перевірка ФОП ОСОБА_1 .
За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що контролюючим органом не було дотримано процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за наявності законодавчо визначених для цього підстав, що свідчить про протиправність спірного рішення. 
Окрім цього, при вирішенні спору по суті суд також враховує, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів на підтвердження наявності у позивача податкового боргу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення №2459/26-15-13-02-26/ НОМЕР_1 від 27.06.2018 про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку є протиправним і підлягає скасуванню.
Позовна вимога про зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку третьої групи в період з 30.06.2018 по 01.10.2020 та включити відповідну інформацію до реєстру платників єдиного податку є похідною, а тому також підлягає задоволенню.
При цьому, суд враховує, що відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.09.2020 № Г/116240/ФОП, поданої до ДПІ у Оболонському районі м. Києва, ФОП ОСОБА_1 зареєстрована платником єдиного податку 3 групи (ставка 5% до доходу) з 01.10.2020.
Що стосується вимог про зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві визнати поданими усі податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2018-2020 роки, в тому числі за півріччя 2018 року, три квартали 2018 року, 2018 рік, 1 квартал 2019 року, півріччя 2019 року, три квартали 2019 року, 2019 рік, 1 квартал 2020 року, півріччя 2020 року та відобразити дані з вказаної податкової звітності в обліковій карті платника податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Згідно з листами Головного управління ДПС у м. Києві від 19.05.2020 № 21957/ФОП/26-15-33-15-15 та від 06.07.2020 №17453/Г/26-15-33-15-15, декларації платника податку ФОП ОСОБА_1 за I квартал 2019 року, яка була прийнята 06.05.2019 № 01.08.2019, за I півріччя 2019 року, яка була прийнята 01.08.2019 № 83706, за три квартали 2019 року, яка була прийнята 06.11.2019 №108910, за рік 2019 року, яка була прийнята 07.02.2020 № 22879, за півріччя 2020 року, яка була прийнята 02.07.2020 № 27016359 вважаються неподаними у зв`язку з порушенням вимог нормативно-правових актів, а саме, подання податкової декларації з недостовірним значенням обов`язкового реквізиту «звітний (податковий) період» (не відповідає обраному режиму оподаткування, так як у звітному періоді платник не перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності).
Відповідно до п. 49.15 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв`язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3    і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.
Пунктом 48.3 та п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України визначені обов`язкові реквізити декларації.
Згідно п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
За правилами положень п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.
Суд звертає увагу, що листи з повідомленням про відмову у прийнятті податкових декларацій складено з порушенням строку, визначеного ст. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України та без вказівки на невідповідність наданих декларацій вимогам пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Кодексу.
Беручи до уваги, що матеріалами справи не підтверджено правомірності рішення податкового органу про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку, яке слугувало єдиною підставою для визнання недійсними податкових декларацій за 2018 - 2020 роки, суд з метою ефективного відновлення порушених прав позивача та з метою дотримання гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві визнати поданими усі податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2018-2020 роки, в тому числі за півріччя 2018 року, три квартали 2018 року, 2018 рік, 1 квартал 2019 року, півріччя 2019 року, три квартали 2019 року, 2019 рік, 1 квартал 2020 року, півріччя 2020 року та відобразити дані з вказаної податкової звітності в обліковій карті платника податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. 
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                            Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      В.В.Файдюк

                              суддя                                                                      Я.М.Собків