ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 грудня 2022 року           справа №200/1319/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 р. у справі № 200/1319/22 (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                          УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати рішення від 02.12.2021 №056550004102 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 09.12.2021 про призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №1 періодів роботи з 06.02.2006 по 24.07.2006 на посаді “плавильника” в ТОВ “Консент-АГР”, з 25.07.2006 по 08.01.2007 на посаді “плавильника” в ТОВ “Екосплав”, з 24.04.2009 по 03.03.2010 на посаді “транспортувальника гарячого металу” в ТОВ “Костянтинівський завод металургійного обладнання”, з 13.04.1987 по 01.07.1987 на посаді “слюсаря по ремонту апаратного обладнання” в Костянтинівському державному хімічному заводі, до пільгового стажу роботи за Списком №2 періодів роботи з 22.07.1987 по 12.08.1992 на посаді “слюсаря-монтажника обладнання металургійних заводів” в Костянтинівському спеціалізованому управлінні тресту “Донбасдомнаремонт”, з 26.11.2001 по 19.07.2002 на посаді “слюсаря-ремонтника прокатного цеху” в ЗАТ “Костянтинівський чавуноливарний завод”, з 02.09.1992 по 05.05.1993 на посаді “слюсаря-ремонтника” в Костянтинівському вогнетривкому заводі “Червоний Жовтень”, та до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1977 по 15.07.1980 в ПТУ №20 м. Костянтинівка за професією “токар”, та період отримання допомоги по безробіттю з 19.08.2002 по 13.08.2003.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.12.2021 №056550004102. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 09.12.2021 із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за Списком №1 періодів роботи з 13.04.1987 по 01.07.1987, з 06.02.2006 по 24.07.2006, з 25.07.2006 по 08.01.2007, з 24.04.2009 по 03.03.2010, за Списком №2 періодів роботи з 22.07.1987 по 12.08.1992, з 02.09.1992 по 05.05.1993, з 26.11.2001 по 19.07.2002, до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1977 по 15.07.1980 та періоду отримання допомоги по безробіттю з 19.08.2002 по 13.08.2003.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що позивачу не були зараховані наступні періоди роботи:
- з 01.09.1977 по 15.07.1980 – оскільки надано скан-копію диплому;
- період одержання допомоги по безробіттю з 19.08.2002 по 13.08.2003 – оскільки дата про припинення виплати допомоги не відповідає даті наказу про припинення виплати допомоги;
- до пільгового стажу не зараховано період роботи за Списком №2 з 22.07.1987 по 12.08.1992, оскільки довідка від 10.10.2018 №46 видана підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території і не здійснило перереєстрацію юридичної адреси на підконтрольну Україні територію;
- період роботи за Списком №1 в ТОВ «Екосплав» з 25.07.2006 по 08.01.2007, з 09.01.2007 по 07.03.2007, оскільки довідка від 12.08.2021 №77 не відповідає вимогам Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а саме довідка не засвідчена підписом начальника відділу кадрів;
- період роботи за Списком №1 в ТОВ «Костянтинівський завод металургійного обладнання» з 24.04.2009 по 03.03.2010, згідно довідки від 11.08.2021 №65, можливо врахувати за результатами проведеного акту зустрічної перевірки стажу роботи;
- період роботи за Списком №1 в Костянтинівському державному хімічному заводі з 13.04.1987 по 01.07.1987, згідно довідки від 26.08.2021 №25/32 не засвідчена підписами усіма посадовими особами підприємства;
- період роботи за Списком №2 згідно архівних довідок від 12.10.2018 №05-07-07/790 з 26.11.2001 по 19.07.2002 та №05-07-07/792 з 02.09.1992 по 05.05.1993 – оскільки відсутнє Рішення комісії щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії.
02 грудня 2021 року територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято рішення №056550004102 про відмову у призначенні пенсії. З рішення вбачається, що вік заявника складає 59 років. 
До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1997 по 15.07.1980, оскільки надано скан-копію копії диплому. 
До пільгового стажу не зараховано період роботи за Списком №2 з 22.07.1987 по 12.08.1992, оскільки довідка від 18.10.2018 видана підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території і не здійснило перереєстрацію юридичної адреси на підконтрольній Україні території, що унеможливлює здійснення перевірки даних. 
Період роботи за Списком №1 в ТзОВ «Екосплав» з 25.07.2006 по 08.01.2007 з 09.01.2007 по 07.03.2007 - оскільки довідка від 12.08.2021 №77 не відповідає вимогам Порядку, а саме не засвідчена підписом начальника відділу кадрів. 
Період роботи за Списком №1 в ТОВ «Костянтинівський завод металургійного обладнання» з 24.04.2009 по 03.03.2010, згідно довідки від 11.08.2021 №65, можливо врахувати за результатами проведеного акту зустрічі перевірки стажу роботи. Період роботи за Списком №1 в Костянтинівському державному хімічному заводі з 13.04.1987 по 01.07.1987 - оскільки довідка від 26.08.2021 №25/32 не засвідчена підписами усіма посадовими особами підприємства (необхідно надати інформацію з ЄДРПОУ про стан підприємства). 
Період роботи за Списком №2 згідно архівних довідок від 12.10.2018 №05-07-07/790 з 26.11.2001 по 19.07.2002 та №05-07-07/792 з 02.09.1992 по 05.05.1993 - оскільки відсутнє Рішення комісії щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за віком згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
За приписами ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Щодо періоду навчання з 01.09.1977 по 15.07.1980, суд зазначає наступне.
Трудова книжка позивача містить запис про навчання з 01.09.1977 по 17.07.1980 в ПТУ №20 м. Костянтинівка (диплом НОМЕР_1 ) (а.с. 7 зв.б).
Крім того, позивачем надано диплом (реєстраційний №5091), завірений печаткою установи, який у правому верхньому куті містить позначку «КОПІЯ» та містить інформацію про отримання ОСОБА_1 освіти у період 1977 – 1980 роки у Костянтинівському професійно-технічному училищі №20 по спеціальності «токар» (а.с. 18). В подальшому, згідно записів у трудовій книжці, з 31.07.1980 позивача прийнято на роботу «токарем» в Костянтинівський завод.
За приписами пункту «д» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Враховуючи надані позивачем докази, суд вважає протиправною відмову управління у зарахуванні періоду навчання з 01.09.1977 по 15.07.1980 до страхового стажу.
Щодо період одержання допомоги по безробіттю з 19.08.2002 по 13.08.2003, суд зазначає наступне.
Трудова книжка позивача, містить відомості про отримання допомоги по безробіттю у період з 19.08.2002 по 13.08.2003 (а.с. 13), отже вказаний період підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06 березня 2018 року в справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах (у спірних правовідносинах отримання допомоги по безробіттю), а не правильність записів у трудовій книжці.
Більш того, відповідальною особою за правильність та повноту ведення трудових книжок є керівник підприємства, установи, організації або уповноважена ним особа, а не працівник. Тому позивач не може нести відповідальність за порушення вимоги ведення трудових книжок третіми особами (за неповноту вказаної інформації, в т.ч. дати наказу про припинення виплати допомоги).
Щодо доводів апелянта, що до пільгового стажу не зараховано період роботи за Списком №2 з 22.07.1987 по 12.08.1992, оскільки довідка від 10.10.2018 №46 видана підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території і не здійснило перереєстрацію юридичної адреси на підконтрольну Україні територію, суд зазначає наступне.
Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа №569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів", у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".
Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Враховуючи наведене, суд вважає, що можливо застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень і обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.
Таким чином, суд не погоджується з висновком відповідача щодо неможливості врахувати вказані вище довідки, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, з огляду на те, що надання нових довідок, виправлення недоліків у наявних та можливість перевірки не залежить від волі позивача, оскільки підприємство розташоване на тимчасово непідконтрольній території України, де наразі відбуваються бойові дії.
Крім того, суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.
В той час, зазначений вище спірний стаж роботи позивача підтверджено копією трудової книжки.
Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що подана позивачем довідка містить відомості, які підтверджують записи трудової книжки позивача за спірні періоди, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави її не враховувати.
Таким чином, до пільгового стажу підлягає зарахуванню період роботи за Списком №2 з 22.07.1987 по 12.08.1992.
Щодо періоду роботи за Списком №1 в ТОВ «Екосплав» з 25.07.2006 по 08.01.2007, з 09.01.2007 по 07.03.2007, в ТОВ «Костянтинівський завод металургійного обладнання» з 24.04.2009 по 03.03.2010, в Костянтинівському державному хімічному заводі з 13.04.1987 по 01.07.1987 та період роботи за Списком №2 згідно архівних довідок від 12.10.2018 №05-07-07/790 з 26.11.2001 по 19.07.2002 та №05-07-07/792 з 02.09.1992 по 05.05.1993, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 , зокрема, наявні наступні записи: 
13.04.1987 – про прийняття слюсарем по ремонту апаратного обладнання в Костянтинівський державний хімічний завод;
01.07.1987 – про звільнення; 
22.07.1987 – про прийняття слюсарем монтажником по обладнанню металургійних заводів в Костянтинівське спеціалізоване управління тресту “Донбасдомнаремонт”, 
12.08.1992 – про звільнення, 
02.09.1992 – про прийняття в цех слюсарем-ремонтником в Костянтинівський вогнетривкий завод «Червоний Жовтень»,
05.05.1993 – про звільнення; 
26.11.2001 – про прийняття в прокатний цех слюсарем-ремонтником в ЗАТ “Костянтинівський чавуноливарний завод”,
19.07.2002 – про звільнення, 
19.08.2002 – виплата допомоги по безробіттю Костянтинівським міським центром зайнятості населення (наказ №158 від 19.08.2002), 
13.08.2003 – припинення виплат (наказ №158 від 19.08.2002), 
03.08.2005 – про прийняття водієм в ТОВ “Консент-АГР”, 
06.02.2006 – про переведенням плавильником в ТОВ “Консент-АГР”, 
24.07.2006 – про звільнення, 
25.07.2006 - про прийняття плавильником в ТОВ «Завод Екосплав», 
09.01.2007 – про переведення в.о.майстра, 
07.03.2007 – про звільнення, 
24.04.2009 – про прийняття транспортувальником гарячого металу в ТОВ “Костянтинівський завод металургійного обладнання”, 
03.03.2010 – про звільнення (а.с. 9-15).
До заяви про призначення пенсії додаткового додані, 
- довідка Костянтинівського спеціалізованого управління треста «Донбассдомнаремонт» від 10.08.2018 №76, яка містить запис про роботу ОСОБА_1 у період з 22.07.1987 по 12.08.1992 на посаді, за професією, що передбачена Списком №2, затвердженим Постановою Кабінетів Міністрів СССР від 26.01.1991 №10 (а.с. 20),
- довідка ТзОВ «Завод «Екосплав» від 12.08.2021 №77, яка містить запис про роботу у періоди з 25.07.2006 по 08.01.2007 з 09.01.2007 по 07.03.2007 на посаді, за професією, що передбачена Списком №1, затвердженим Постановою КМУ від 16.01.2003 №36 (а.с. 23),
- довідка ТОВ «Костянтинівський завод металургійного обладнання» від 11.08.2021 №65, яка містить запис про роботу у періоди з 24.04.2009 по 03.03.2010 на посаді, за професією, що передбачена Списком №1, затвердженим Постановою КМУ від 16.01.2003 №36 (а.с. 24),
- довідка Костянтинівського державного хімічного заводу від 26.08.2021 №25/32, , яка містить запис про роботу у період з 13.04.1987 по 01.07.1987 на посаді, за професією, що передбачена Списком №1, затвердженим Постановою від 22.08.1956 №1173 (засвідчена ліквідатором О.А. Нестеренко) (а.с. 28),
- архівна довідка Костянтинівської міської ради від 12.10.2018 №05-07-07/792, яка містить запис про роботу в Костянтинівському вогнетривкому заводі «Красный Октябрь» у період з 02.09.1992 по 05.05.1993 на посаді, за професією, що передбачена Списком №2 (а.с. 32),
- архівна довідка Костянтинівської міської ради від 12.10.2018 №05-07-07/790, яка містить запис про роботу в ЗАТ «Костянтинівський чавуноливарний завод» у період з 26.11.2001 по 19.07.2002 на посаді, за професією, що передбачена Списком №2 (а.с. 38);
- архівна довідка Костянтинівської міської ради від 03.09.2021 №05-07-07/745, яка містить запис про роботу в ТОВ «Консент-АГР» у період з 03.08.2005 по 24.07.2006, в т.ч. з 06.02.2006 плавильником 5 розряду дільниці рафінування свинцю цеху (а.с. 41).
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. 
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).
Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92р.
В період роботи позивача застосовуються Списки №1 та №2 затверджені постановами Кабінетів Міністрів СССР від 26.01.1991 №10, КМУ від 16.01.2003 №36, від 22.08.1956 №1173. При цьому, займані посади «плавильник», «транспортувальник зайнятий на відвезенні гарячого металу», «слюсар по ремонту апаратного обладнання» належали до категорії посад, визначених Списком №1, а посади «слюсар-монтажник обладнання металургійних заводів», «слюсар-ремонтник» належали до категорії посад, визначених Списком №2, які дають право на пільгову пенсію.
З огляду на викладене, судом встановлено, що у трудовій книжці позивача, відомості про роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, внесені відповідно до вимог Інструкції, крім того, містяться всі необхідні оформлені належним чином відомості про займану посаду і період виконуваної роботи для підтвердження стажу роботи на підприємствах у періоди з 13.04.1987 по 01.07.1987 (Список №1), з 22.07.1987 по 12.08.1992 (Список №2), з 02.09.1992 по 05.05.1993 (Список №2), з 26.11.2001 по 19.07.2002 (Список №2), з 06.02.2006 по 24.07.2006 (Список №1), з 25.07.2006 по 08.01.2007 (Список №1), з 24.04.2009 по 03.03.2010 (Список №1).
Відтак, суд дійшов висновку, що записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у спірні періоди за Списком №1 та за Списком №2, що надає йому можливість включення цих періодів роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
З огляду на викладене, неприйнятними є мотиви відмови у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу з підстав невідповідності довідок вимогам Порядку, яким врегульовано питання підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 09.12.2021 із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за Списком №1 періодів роботи з 13.04.1987 по 01.07.1987, з 06.02.2006 по 24.07.2006, з 25.07.2006 по 08.01.2007, з 24.04.2009 по 03.03.2010, за Списком №2 періодів роботи з 22.07.1987 по 12.08.1992, з 02.09.1992 по 05.05.1993, з 26.11.2001 по 19.07.2002, до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1977 по 15.07.1980 та періоду отримання допомоги по безробіттю з 19.08.2002 по 13.08.2003.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 р. у справі №200/1319/22 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 р. у справі №200/1319/22 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 20 грудня 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                                      Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                                                     І.В. Сіваченко