УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №288/279/22 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І. 
Категорія 82 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року 
       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,
з участю секретаря 
судового засідання         Гарбузюк Ю.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі  цивільну справу №288/279/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчих систем «Житомиргаз» про захист прав споживача 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Яковенка Анатолія Вікторовича на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Рудника М.І. у смт. Попільні,

в с т а н о в и в :
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом, в якому просив визнати неправомірним та скасувати рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчих систем «Житомиргаз», оформленого протоколом №59 від 26.02.2020 з розгляду акту про порушення №1174 від 05.02.2020 складений відносно його домоволодіння, і просив стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 8000 грн. та понесені судові витрати.
Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 червня 2022 року позов задоволено частково. 
Визнано порушеними права ОСОБА_1 , як споживача з постачання та розподілу природного газу, визнано неправомірним та скасувано рішення комісії акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», оформленого протоколом № 59 від 26 лютого 2020 року, з розгляду акту про порушення № 1174 від 05 лютого 2020 року, складеного відносно домоволодіння ОСОБА_1 . 
Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 1000.00 гривень. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Частково не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Яковенко А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити в частині стягнутих витрат на правничу допомогу, збільшивши їх розмір з 1000 грн. до 4950 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд ухвалюючи рішення в частині зменшення стягнення витрат на правову допомогу не дотримався положень ст. 263 ЦПК України, якими передбачено, що рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.
Зменшуючи ці витрати із 4950 грн. до 1000 грн., суд першої інстанції не врахував критерій реальності адвокатських витрат, конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
До початку розгляду справи по суті суду були надані документи, які підтверджують ці витрати. Зокрема, Договір доручення про надання правової допомоги №03/02-22 від 03.02.2022, Додаткову угоду від 04.02.2022, Акт-про прийняття-передачу наданих послуг від 04.02.2022, квитанцію про оплату рахунку за надання правової допомоги ( а.с.48, 49, 51).
Суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги клопотання представника відповідача про зменшення стягнення витрат на правову допомогу, не врахувавши наявні докази їх понесення та фактичні обставини справи.
У поданому відзиві АТ «Оператор газорозподільчих систем «Житомиргаз» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Зазначає, що суд ухвалив законне рішення, із посиланням на встановлені обставини справи, неспівмірність витрат на правову допомогу із ціною позову, а тому обґрунтовано їх зменшив до 1000 грн. 
       Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та інші учасники в судове засідання не з`явились. 
Позивач та його представник – адвокат Яковенко А.В. надіслали клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі. Просили скаргу задовольнити.
Відтак, суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутність сторін та інших учасників справи, що відповідає положенням ч.2 ст.372 ЦПК України.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині проведення розподілу витрат, понесених позивачем на правову допомогу адвоката.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до положень ст.367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга повинна бути задоволена з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції під час вирішення питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу виходячи із їх співмірності із ціною позову та конкретні обставини справи, тривалість судових засідань, час витрачений адвокатом на участь в судових засіданнях і заявлене представником відповідача клопотання, зменшив ці витрати із 4950 грн. до 1000 грн.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду мотивуючи таким.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Положення частини другою статті 137 ЦПК України передбачають, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до положень вказаної вище статті, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
При цьому неспівмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі N 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19.
Як зазначено Верховним Судом в постановах від 10 грудня 2019 року у справі № 160/2211/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
При визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суті виконаних послуг та витраченого адвокатом часу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як убачається із матеріалів справи, ціна позову заявленого ОСОБА_1 складає 8000 грн., при цьому у ньому зазначено, що позивач очікує понести витрати в розмірі 7000 грн. (а.с. 5).
До початку розгляду справи по суті представником позивача- адвокатом Яковенко А.В. було надано суду та долучено до матеріалів справи Договір доручення про надання правової допомоги № 03/02-22 від 03.02.2022, Додаткову угоду від 04.02.2022 до цього Договору, Акт про прийняття-передачі наданих послуг від 04.02.2022, квитанцію № 73 від 04.02.2022, на оплату 4950 грн. на рахунок Адвокатського бюро Анатолія Яковенка за надання правової допомоги (а.с.48-51).
Згідно Акту про прийняття-передачі наданих послуг від 04.02.2022 адвокатом надано такі послуги: 
- проведення вивчення та аналізу матеріалів і документів, наданих позивачем;
- вивчення та аналіз судової практики, роз`яснень і коментарів;
- складання та подача позовної заяви, тощо.
Вартість вказаних послуг становить 3000 грн. Крім того, адвокат приймав участь у засіданнях 23.05.2022 та 02.06.2022, надані послуги оцінені у суму 1950 грн., а разом сума витрат на правову допомогу складає 4950 грн. 
У заявленому представником відповідача клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу не доведено неспівмірності вказаних витрат, хоча обов`язок доведення цього покладається саме на сторону, яка заявляє таке клопотання ( ч. 6 ст. 137 ЦПК України, висновок, викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19).
Суд першої інстанції належної уваги не звернув на ці обставини і безпідставно зменшив витрати позивача, понесені на правничу допомогу.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання стягнення витрат на правову допомогу у відповідності до положень п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Яковенка Анатолія Вікторовича задовольнити.
Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 червня 2022 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу змінити, збільшивши суму стягнення із 1000 грн. до 4950 грн.
У решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                 Судді

Повний текст постанови складений: 05 жовтня 2022 року.