ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 р. 	Справа № 440/2403/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.04.2022, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 15.04.22  по справі № 440/2403/22
за позовом      ОСОБА_1  
до     Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області                       
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до  Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, в якій просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 13 позачергової сесії 8 скликання від 11 листопада 2021 року "Про відмову у затвердженні проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок" в частині відмови громадянину ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів площею 2,00 га кадастровий номер 5322885100:03:005:0051 за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства;
- зобов`язати Лубенську міську раду Лубенського району Полтавської області затвердити проект землеустрою та передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, що розташована на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів площею 2,00 га кадастровий номер 5322885100:03:005:0051 за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства /а.с. 1-8/.
Позов обґрунтований тим, що позивачем розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, який був погоджений висновком про розгляд документації із землеустрою від 18 січня 2021 року за вих.№685/82-21, а також здійснено реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та присвоєно їй кадастровий номер 5322885100:03:005:0051. Позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачу такої ділянки у власність. Рішенням 13 позачергової сесії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 8 скликання від 11 листопада 2021 року "Про відмову у затвердженні проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок" (пункт 1) позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою у зв`язку з порушенням вимог статті 122 Земельного кодексу України при наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою (наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 05 листопада 2013 року №ПЛ/53228851:03:005/00000165). З вказаним рішенням позивач не погоджується та вважає його протиправним, оскільки перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів здійснюється саме на етапі погодження такого проекту та такі повноваження надані лише державному кадастровому реєстратору.  
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано пункт 1 рішення 13 позачергової сесії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 8 скликання від 11 листопада 2021 року "Про відмову у затвердженні проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок", яким відмовлено громадянину ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки, що розташована за межами с.Пишне Лубенського району, площею 2,00 га, кадастровий номер 5322885100:03:005:0051, за цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства.
Зобов`язано Лубенську міську раду Лубенського району Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 жовтня 2021 року (вх. 0111/6455 від 01 жовтня 2021 року) про затвердження  проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га гр. ОСОБА_1 , кадастровий номер 5322885100:03:005:0051, для ведення особистого селянського господарства на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що згідно витягу спірна земельна ділянка є державною власністю, однак такою вона стала з дати реєстрації у Державному земельному кадастрі, а такою датою зазначено 14.10.2014 року, тобто майже через рік після того, як був виданий наказ від 23.10.2013 року, проте суд першої інстанції не з`ясував на підставі чого земельна ділянка була зареєстрована в 2014 році, адже для цього потрібно було прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, комусь його виготовити, затвердити та зареєструвати ділянку, як об`єкт цивільних правовідносин. 
На думку представника відповідача, земельна ділянка, на яку претендує позивач, належить до земель, переданих у колективну власність Сільськогосподарському підприємству "Зоря" Новаківською сільською Радою народних депутатів Лубенського району Полтавської області, відповідно до рішення Новаківської сільської ради народних депутатів від 30 квітня 1996 року, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ-11 від 14 травня 1996 року.
Якщо землі колективної власності не були повернуті до земель державної чи комунальної власності і право власності на них підтверджується державним актом на право колективної власності на землю, розпорядження такими землями не належить до компетенції жодного органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, визначеного статтею 122 Земельного кодексу України, а землі залишаються у колективній власності. Так, державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ-11 від 14 травня 1996 року є належним доказом, що підтверджує право колективної власності на обрану позивачем земельну ділянку.
На переконання представника відповідача у Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області відсутні повноваження розпоряджатись такою земельною ділянкою, в тому числі і надавати дозвіл на розробку землевпорядної документації для подальшої передачі такої ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Доказів, які б підтверджували припинення права власності на землю на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ-11 від 14 травня 1996 року, позивачем не надано.
При цьому пунктом 7 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, встановлено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
Представник відповідача зазначає, що зміни, які відбулись у земельному законодавстві після видачі Державного акту на право колективної власності на землю, відсутність у новому законодавстві колективної форми власності, не можуть бути підставою для припинення колективної власності на землю. Отже, зважаючи на те, що обрана позивачем земельна ділянка на дату прийняття Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області наказу від 23.10.2013 року належала до земель колективної власності воно не мало права нею розпоряджатися.
Відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою, відповідач, прямо в своєму рішенні, зазначив з яких саме мотивів він відмовив позивачу у задоволенні її клопотання, а саме порушенням вимог статті 122 Земельного кодексу при видачі наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 23.10.2013 року № ПЛ/53228851:03:005/00000121.
Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.   
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області №ПЛ/5322885100:03:005/00000121 від 23 жовтня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» /а.с. 40/ відповідно до статей 15-1, 118, 122, 123 Земельного кодексу України ОСОБА_1 надано дозвіл  на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту на території Новаківської сільської ради Лубенського району зі східної сторони с. Пишне орієнтовною площею 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає погодженню у відповідності до вимог статті 186-1 Земельного кодексу України.
Приватним підприємством «АЛАН-ЗЕМ» розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів /а.с.38-57/.
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-9900776352021 від 25 червня 2021 року /а.с. 14-18, 35-37/ на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ПП «АЛАН-ЗЕМ» здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером 5322885100:03:005:0051, форма власності – державна, цільове призначення – 01.03 для ведення особистого селянського господарства.
ОСОБА_1 звернувся до Лубенської міської ради із заявою від 01 жовтня 2021 року (вх. 0111/6455 від 01 жовтня 2021 року) /а.с. 34/, в якій просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га гр. ОСОБА_1 , кадастровий номер 5322885100:03:005:0051, для ведення особистого селянського господарства на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів та надати дану земельну ділянку у власність. До вказаної заяви додав: витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наказ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. 
Пунктом 1 рішення позачергової тринадцятої сесії Лубенської міської ради восьмого  скликання від 11 листопада 2021 року "Про відмову у затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок" /а.с. 59/, керуючись статтями 12, 83, 118, 122, 125 Земельного кодексу України, статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", відмовлено у затвердженні проекту землеустрою громадянину ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки, що розташована за межами с.Пишне Лубенського району, площею 2,00 га, кадастровий номер 5322885100:03:005:0051, за цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з порушенням вимог статті 122 Земельного кодексу України при наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою (наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 05 листопада 2013 року №ПЛ/53228851:03:005/00000165).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено, що Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Правовідносини у сфері набуття права власності на землю, у тому числі через проведення земельних торгів, врегульовані Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року /далі - ЗК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин/.
Відповідно до частин першої - третьої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
За приписами частин дев`ятої - десятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
У свою чергу порядок не/затвердження документації із землеустрою визначений статтею 186 ЗК України /у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення/.
Згідно з пунктом 6 частини третьої статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Частинами восьмою - десятою статті 186 ЗК України встановлено, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати:
додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, визначеного Законом України "Про землеустрій";
надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею;
проведення будь-яких обстежень, експертиз чи робіт.
Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження такої документації іншими органами.
Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.
Колегія суддів вважає, що підставою для відмови у затвердженні документації із землеустрою Земельний кодекс України визначає невідповідність положень документації із землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Також Земельний кодекс України встановлює обов`язок відповідного органу місцевого самоврядування у рішенні про відмову у затвердженні проекту землеустрою вказувати вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію.
У відповідності до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
Згідно з частинами першою та другою статті 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Отже, розпорядчий індивідуальний правовий акт про надання земельної ділянки у користування або відмову у наданні оформлюється рішенням ради.
З матеріалів справи вбачається, що 11 листопада 2021 року за наслідками розгляду заяви позивача від 01 жовтня 2021 року (вх.№0111/6455 від 01 жовтня 2021 року) позачерговою 13 сесією 8 скликання Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області прийнято рішення "Про відмову у затвердженні проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок", пунктом 1 якого відмовлено у затвердженні проекту землеустрою позивачу щодо відведення земельної ділянки, що розташована за межами с. Пишне Лубенського району, площею 2,0 га, кадастровий номер 5322885100:03:005:0051, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з порушенням вимог статті 122 Земельного кодексу України при наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою (наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 05 листопада 2013 року №ПЛ/53228851:03:005/00000165).
Дослідивши оскаржуване рішення від 11 листопада 2021 року, колегія суддів зауважує, що належних та допустимих доказів на підтвердження обставин (фактів) порушення вимог статті 122 Земельного кодексу України при наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою (наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 05 листопада 2013 року №ПЛ/53228851:03:005/00000165) до суду не надано.
Доводи апеляційної скарги відповідача, стосовно того, що наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 23.10.2013 року № ПЛ/53228851:03:005/00000121, є протиправним та оскаржений Лубенською міською радою Лубенського району Полтавської області до Полтавського окружного адміністративного суду, справа № 440/3349/22, колегія суддів не бере до уваги виходячи з наступного. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі № 440/3349/22 позовну заяву повернуто позивачу. Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку їх оскарження, а наведені позивачем обставини не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 440/3349/22 апеляційну скаргу Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області - залишено без задоволення. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 по справі № 440/3349/22 - залишено без змін. Суд апеляційної інстанції не погодився із доводами апеляційної скарги Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про те, що позивач лише 01 жовтня 2021 року дізнався про винесення оскаржуваного наказу "Головного управління Держземагенства у Полтавській області №ПЛ/5322885100:03:005/00000121 від 23 жовтня 2013 року "Про дадання дозволу на розроблення документації із землеустрою", оскільки позивач, як розпорядник спірною земельною ділянкою з 27 травня 2021 року, зобов`язаний був володіти інформацією стосовно неї, в тому числі документально підтвердженою та зроблено висновок, що позовна заява подана із пропущенням шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України. 
Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено, що Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пункт 1 оскаржуваного рішення позачергової 13 сесією 8 скликання Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 11 листопада 2021 року "Про відмову у затвердженні проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок" є протиправним та підлягає скасуванню як необґрунтований та недоведений відповідними доказами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 року по справі № 440/2403/22 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 по справі № 440/2403/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		З.О. Кононенко 	
Судді	   	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва