Справа № 758/4096/21                                                           суддя в І-й інстанції Скрипник О.Г.
Провадження № 33/824/2584/2022                                      суддя в 2-й інстанції Фінагеєв В.О
Категорія: ч. 1 ст. 483 МКУ 

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД

П О С Т А Н О В А
Іменем України
24 жовтня 2022 року                                                                                       м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 29 червня 2022 року справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товарів, що складає 3 622 858,77 грн. Вилучений товар згідно з протоколом № 0056/90300/20 про порушення митних правил, а саме: «важкі дистиляти: газойлі-паливо дизельне, ДТ-З-К5», вагою 177650 кг., відправник - ВАТ «Мозирський нафтопереробний завод» (Республіка Білорусь), одержувач - ТОВ «Мозир Україна», які зберігаються у ТОВ «БУМ БИР» за адресою: Київська область, місто Кагарлик, вулиця Столична, 14 вартістю 3 622 858, 77 грн. конфісковано на користь держави.
Постанову Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2021 року.
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року.
Постановою Подільського районного суду міста Києва від 29 червня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови відмовлено.
Приймаючи оскаржувану постанову, місцевий суд зазначив, що перегляд судових рішень у справах про адміністративні правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачений, і місцевий загальний суд не наділений повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили у справах про адміністративні правопорушення. Посилання заявника про застосування норм Кримінального процесуального кодексу України для розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з аналогії закону, є безпідставним, оскільки норми КПК України регулюють провадження виключно щодо кримінальних справ і його норми не розповсюджуються на розгляд справ про адміністративні правопорушення. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що заява про перегляд постанови Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати постанову суду через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та призначити новий розгляд заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувану постанову було виготовлено 12 серпня 2022 року та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 16 серпня 2022 року. 29 червня 2022 року в судовому засіданні було проголошено тільки вступну та резолютивну частини судового рішення та не наведено обґрунтування щодо відмови у задоволенні заяви. У зв`язку з введенням на території України воєнного стану, ОСОБА_1 мала можливість отримати оскаржувану постанову лише 12 серпня 2022 року. ОСОБА_1 також зазначає, що РНБО України було проінформовано, що з 22 по 26 серпня 2022 року є загроза ракетного удару по місту Києву. З урахуванням зазначеної інформації та загрози життю та здоров`ю ОСОБА_1 16 серпня 2022 року разом із своєю малолітньою донькою виїхала з міста Києва. Крім того, був відсутній представник, який здійснював її представництво, що також зумовило пропуск строку на апеляційне оскарження. Пошук адвоката для отримання професійної правничої допомоги у написанні апеляційної скарги також потягло затрати часу. Зокрема, 26 серпня 2022 року було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Ткачуком С.В. 
Заслухавши пояснення захисників ОСОБА_1 - адвокатів Петрушевської О.В. та Майструк Н.О., перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто з наступного дня  після винесення постанови.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, які виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03).
Також, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).
Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було проголошено 29 червня 2022 року. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови є 11 липня 2022 року. Апеляційна скарга подана 27 серпня 2022 року (а.с. 23).
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 вказує на те, що в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини  постанови. Повний текст постанови ОСОБА_1 отримала лише 12 серпня 2022 року. 
Однак,   положення ст. 294 КУпАП пов`язують обчислення строку на оскарження з днем винесення постанови, а не з днем отримання її повного тексту, а, відтак, посилання на дату ознайомлення зі змістом постанови чи отримання копії оскаржуваної постанови, не може бути достатньою підставою для поновлення строку на її оскарження. 
З матеріалів справи вбачається, що 29 червня 2022 року в судовому засіданні було проголошено повний текст оскаржуваної постанови, вступна та резолютивна частини постанови відсутні в матеріалах справи.
З наявного матеріалах справи протоколу судового засідання від 29 червня 2022 року вбачається, що під час розгляду судом справи по суті та при проголошенні постанови, у судовому засіданні була присутня захисник ОСОБА_1 - адвокат Петрушевська О.В., що не заперечується в апеляційній скарзі (а.с.26).
Вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_1 була обізнана про винесення судом постанови, результати розгляду справи та строки оскарження постанови - десять днів з дня її винесення.
Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала 12 серпня 2022 року (а.с.31). При цьому, апеляційну скаргу було подано 27 серпня 2022 року засобами поштового зв`язку.  
Доказів звернення до суду самої ОСОБА_1 чи її захисника, в межах строку на апеляційне оскарження, з метою отримання копії постанови суду та не видачі її судом  за таким зверненням,  матеріали справи не містять. ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю вона була змушена виїхати з міста Києва. Разом з тим, ОСОБА_1 не надає будь-яких доказів на підтвердження того, що вона дійсно виїжджала з міста Києва.
Крім того, приймаючи участь в судовому засіданні, та будучи обізнаною про винесення постанови, захисник ОСОБА_1 не була позбавлена можливості подати апеляційну скаргу у строк визначений законом, в такий же спосіб, в який було подано апеляційну скаргу 27 серпня 2022 року, а саме засобами поштового зв`язку.
ОСОБА_1 також вказувала на те, що пошук адвоката для отримання професійної правничої допомоги у написанні апеляційної скарги також потягло затрати часу. Разом з тим, апеляційна скарга підписана та подана особисто ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1  подано апеляційну скаргу із пропуском строку, визначеного ст. 294 КУпАП, підстав для його поновлення не вбачається, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Відмовити  ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 29 червня 2022 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 29 червня 2022 року повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                 В.О. Фінагеєв