ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

          09 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/4445/22	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

          головуючого судді     Панченко О.М. (доповідач),
          суддів:                      Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,      

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року (м. Кропивницький, суддя Брегей Р.І.) у справі № 340/4445/22  
за позовом   ОСОБА_1  
до  Військової частини НОМЕР_1          
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

26 вересня 2022 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 року по 25.01.2021 року включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.          
- стягнути з відповідача на користь позивача індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 3899,08 гривень в місяць за період з 01.03.2018 року по 25.01.2021 року включно в сумі 133677,44 гривень відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі. Позивачу також роз`яснено його право на звернення до суду в порядку приписів статті 383 КАС України.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм процесуального права.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що при розгляді справи №340/2588/21 судом досліджувався період за який позивачу належна індексація грошового забезпечення та базові місяці для нарахування індексації грошового забезпечення.
У справі №340/2588/21 не досліджувався розмір підвищення грошового забезпечення позивача в березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року, сума індексації, яка припадає на березень 2018 року та фіксована величина індексації грошового забезпечення.
У справі №340/4445/22 предметом розгляду є правильність встановлення відповідачем індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 3899,08 гривень в місяць за період з 01.03.2018 по 25.01.2021 включно в сумі 133 677,44 гривень відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Враховуючи, що на момент розгляду справи №340/2588/21 відповідачем ще не було нараховано позивачу індексацію грошового забезпечення за лютий 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року, визначити чи перевищив розмір підвищення грошового забезпечення суму індексації в було неможливо.
Також у справі №340/2588/21 не досліджувалось питання розміру індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 3899,08 гривень в місяць за період з 01.03.2018 року по 25.01.2021 включно в сумі 133 677,44 гривень відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та на відповідача не покладалось жодних зобов`язань з даного приводу, тому у даному випадку позивач позбавлений процесуального права звернення до суду з заявою у порядку статті 383 КАС України.
Дана правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 21.09.2022 року у справі №420/18920/21.
Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить  відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, оскільки:
- спірні правовідносини стосовно індексації грошового забезпечення вирішено постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2022 року у справі №340/2588/21, яка набрала законної сили;
- позивач звернувся до суду у зв`язку з не належним виконанням рішення суду у справі №340/2588/21;
- бездіяльність відповідача (боржника) може бути предметом судової оцінки лише за зверненням у порядку приписів статті 383 КАС України;

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частин 1, 6 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст. 249 цього Кодексу.
Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до суду першої інстанції  із позовом у справі № 340/2588/21, в якому просив:
1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення січень 2008 р.;
2) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо застосування січня 2016 року та грудня 2016 року як місяців, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації його грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018;
3) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно, з застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі 85 927 грн. 84 коп., з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та з одночасною компенсацією сум податку на з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податків з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу", затвердженого Постановою КМУ від 15.01.2004 року за №44;
4) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.01.2021 включно, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3899,08 грн. відповідно до абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року за №1078;
5) зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на його користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3899,07 грн. за період з 01.03.2018 по 25.01.2021 включно в сумі 135788 грн. 97 коп., відповідно до абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078 з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та з одночасною компенсацією сум податку на з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податків з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 15.01.2004 року за №44.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року у справі № 340/2588/21 позовні вимоги позивача задоволені частково, а саме:
- визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно;
- зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
У справі № 340/2588/21 судом було встановлено, що починаючи з грудня 2018 року по день звільнення нараховано та виплачено індексацію в загальній сумі 4856,83 грн.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2022 року у справі № 340/2588/21 апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов позивача задоволено частково, а саме:
- визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 25.01.2021;
- зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року; за період з 01.03.2018 по 25.01.2021 із застосуванням базового місяця березень 2018 року.
У задоволені решти позову - відмовлено.
Отже, позивач вже звертався до суду першої інстанції з позовними вимогами щодо виплати йому фіксованої індексації грошового забезпечення 3899,07 грн. за період з 01.03.2018 по 25.01.2021 включно в сумі 135788 грн. 97 коп. та які були вирішені постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2022 року. 
Позовні вимоги позивача у справі № 340/4445/22 мотивовані тим, що на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2022 року у справі № 340/2588/21 відповідач здійснив нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.01.2021 не у повному розмірі.
Отже, заявлений у даній справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання постанови суду від 18 січня 2022 року у справі № 340/2588/21, яка набрала законної сили. 
Таким чином, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими ст. 383 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Тобто, за вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він мав звернутися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 09 липня 2019 року справі № 826/17587/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 367/1240/16-а, від 30 грудня 2020 року у справі № 520/1744/18.
З урахуванням викладеного, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
У постанові від 22.03.2018 у справі № П/9901/135/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду».
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність передбачених п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України підстав для відмови позивачу у відкритті провадження в адміністративній справі.
Посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 420/18920/21, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони стосуються інших обставин.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), “Проніна проти України” (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 340/4445/22 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
   
          Головуючий суддя                                                                      О.М. Панченко 

          Суддя                                                                                          С.М. Іванов 

          Суддя                                                                                          В.Є. Чередниченко