ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8196/22 Справа № 242/1634/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хацько Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді - доповідача Кішкіної І.В.,
суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І., 
за участю секретаря судового засідання Білої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №242/1634/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області, третя особа Селидівське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області, про стягнення недоотриманих страхових виплат у порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 17 червня 2021 року (суддя Хацько Н.О., повний текст рішення складено 22 червня 2021 року), 
в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області, третя особа Селидівське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області, про стягнення недоотриманих страхових виплат у порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1  помер її чоловік ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті залишилася спадщина у вигляді невиплачених страхових виплат.  ОСОБА_2  з листопада 2014 року перебував на обліку в Селидівському міському відділенні Управління виконавчої дирекції ФСС України у Донецькій області та отримував страхові виплати. Однак згідно із відповіддю цього фонду ОСОБА_2 з 01 травня 2015 року не проводилось нарахування страхових виплат у зв`язку із закінченням строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи. Вважає, що відповідачем безпідставно було припинено нарахування належних померлому виплат, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по страховим виплатам за період з 01 травня 2015 року по 16 травня 2019 року, що були нараховані її чоловіку ОСОБА_2 , але не отриманні ним за життя, в порядку спадкування за законом, а також понесені нею судові витрати.
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 17 червня 2021 року в задоволенні позову  ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області, третя особа Селидівське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області, про стягнення недоотриманих страхових виплат у порядку спадкування за законом відмовлено.
Із вказаним рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 17 червня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Наголошує, що її померлий чоловік у 2014 році звертався до відділення Фонду, як внутрішньо переміщена особа та йому було продовжено виплату раніше призначених страхових сум. Однак після зняття з реєстрації її чоловіка як внутрішно перемішенної особи фонд незаконно припинив зазначені виплати. Посилаючись на практику Верховного суду зазначає, що ненадання позивачем, який не є внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, не є підставою для невиплати позивачу страхових виплат. Тому вважає, що вона як спадкоємець на підставі статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат, які належали померлому ОСОБА_2 та входять до складу спадщини за період з 01 травня 2015 року по 16 травня 2019 року.
У відзиві на апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване, оскільки право на призначення та виплату щомісячної страхової суми у випадку трудового каліцтва згідно із статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входять, тому вимоги ОСОБА_1 про стягнення з управління заборгованості по страховим виплатам з 01 травня 2015 року по 16 травня 2019 року є безпідставними, оскільки вона не набула права на отримання не нарахованих та не виплачених страхових виплат.
Третя особа своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином на сайті апеляційного суду.
Представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Шашков В.В., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відео конференції підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник третьої особи Селидівського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.
Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 21 квітня 1972 року, про що складено відповідний актовий запис № 707. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 12).
З довідки від 14 листопада 2014 року №1428001253 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції вбачається, що ОСОБА_2 перемістився за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 51)
Згідно із довідкою № 71960 від 17 жовтня 2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання/перебування зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 6).
14 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Селидівського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області із заявою про тимчасове продовження раніше призначеної страхової виплати у зв`язку із нещасним випадком на виробництві на «Точмаш» (а.с. 51).
Постановою Селидівського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області № 0556/50878/50878/1 від 28 листопада 2014 року продовжено ОСОБА_2 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 944,76 грн, виплати якої провадити з 01 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року (а.с. 52).
Постановою Селидівського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області № 0556/50878/7 від 30 квітня 2015 року знято з обліку справу потерпілого ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням терміну дії довідки ВПО. Дата зняття з обліку справи 30 квітня 2015 року. Припинено всі страхові виплати у справі з 01 травня 2015 року (а.с. 53).
Згідно із довідкою №35.02-21/18 від 22 квітня 2021 року, виданої Селидівським міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області, ОСОБА_2 одержав відшкодування заробітку загальний розмір якого за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року склав 6713,52 грн (а.с. 54).
З довідки №25.03-02/1294 від 26 квітня 2021 року, виданої Селидівським міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області вбачається, що нарахування та виплата страхового відшкодування ОСОБА_2 за період з травня 2015 року по 16 травня 2019 року не здійснювалася (а.с. 55).
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 30 травня 2019 року, виданого Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).
Відповідно до листа № 02-13/1399 від 25 жовтня 2019 року, виданого Селидівським міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на обліку у відділенні з листопада 2014 року по квітень 2015 року як внутрішньо переміщена особа (довідка УСЗН від 14 листопада 2014 року № 1428001253). З 01 травня 2015 року відділенням не проводилося нарахування страхових виплат у зв`язку із закінченням строку дії довідки ВПО (а.с. 13).
Листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області № Я-01-04/19-234 від 17 березня 2020 року ОСОБА_1 роз`яснено, що ОСОБА_2 у період з 01 листопада 2014 року по 30 квітня 2015 року як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку в Селидівському відділенні Фонду. З 01 травня 2015 року потерпілому припинено нарахування щомісячних страхових виплат у зв`язку із закінченням терміну дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Таким чином, з 01 травня 2015 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 за продовження щомісячних виплат до будь-якого відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не звертався, а отже суми, що були нараховані та не виплачені Фондом за цей період, відсутні (а.с. 14-15).
Відповідно до листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області №3502-21/131 від 04 лютого 2021 року ОСОБА_1 повідомлено, що суми страхових виплат, що могли бути включені до складу спадщини, відсутні (а.с. 16).
Згідно із довідкою №600 від 25 лютого 2021 року ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на обліку в Селидівському ОУ ПФУ як отримувач пенсії по інвалідності з 06 листопада 2014 року по 28 лютого 2016 року. Виплату пенсії припинено у зв`язку із направленням пенсійної справи до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (а.с. 7).
Відповідно до довідки відділу обслуговування громадян УПФУ м. Краматорськ ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області як отримувач пенсії по інвалідності з 01 березня 2016 року по 31 травня 2019 року. Пенсію призупинено, у зв`язку зі смертю пенсіонера (а.с. 8).
Постановою державного нотаріусу Першої краматорської державної нотаріальної контори Уварової Г.І. від 14 січня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують наявність у спадкодавця страхових виплат (а.с. 35).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що право на призначення та виплату щомісячної страхової суми у випадку трудового каліцтва згідно із статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить. При цьому зауважував, що ненадання за життя ОСОБА_2 довідки про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, не є підставою для не нарахування чи невиплати страхових виплат. Проте припинення нарахування Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області страхових виплат потерпілому ОСОБА_2 здійснено з 01 травня 2015 року, тобто за життя ОСОБА_2 не оскаржив дії відповідача, не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми йому за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 .
Такий висновок не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права виходячи з наступного.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).
Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:
- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому
у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.
Згідно зі статтею 28 зазначеного Закону № 1105-XIVгрошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.
Статтею 40 вказаного Закону (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».
Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
Суд першої інстанції не звернув уваги, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом.
Зазначений висновок узгоджується із позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19.
Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на зазначене вище, спадкодавець ОСОБА_2 мав право на нарахування та виплату страхових виплат не залежно від звернення до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.
Згідно із листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 19 жовтня 2021 року №01-04/15-1989 розмір щомісячних страхових виплат потерпілого ОСОБА_2 станом на 30.04.2015 року складав 1019,40 грн, а сума щомісячних страхових виплат, яка обліковується за потерпілим ОСОБА_2 за період з 01 травня 2015 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 складає 72228,36 грн (а.с. 188).
Аналогічні суми містить і лист Селидівського міського відділення ФСС від 18 жовтня 2021 року та додані до нього відомості надані відповідно до програмного забезпечення «Реєстр потерпілих» стосовно ОСОБА_2 , де зазначено, що загальна сума страхових виплат, що обліковуються за період з 01 травня 2015 року по 16 травня 2019 року останньому складає 72228,36 грн, однак ці відомості мають виключно інформаційно-статистичний характер (а.с. 194 -195).
Інших розрахунків сторонами суду не надано.
З огляду на наведене, апеляційним судом встановлено, що за період з 01 травня 2015 року по 16 травня 2019 року ОСОБА_2 управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не нарахувало без законних на то підстав страхові виплати в сумі 72228,36 гривень та після його смерті ці суми входять до складу спадщини.
Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи та вимогам закону, апеляційний суд на підставі статті 376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та постановляє нове, яким задовольняє позовні вимоги.
За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позивних вимог та стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування, страхові виплати в сумі 72228,36 гривень.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14 квітня 2021 року ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. При ухвалені судового рішення судом першої інстанції судовий збір не стягнуто.
Враховуючи задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , відповідно до положень статті 141 ЦПК України з Управління виконавчої дирекції ФСС України в Донецькій області слід стягнути судовий збір на користь держави, пов`язаний з розглядом справи в суді першої у розмірі 908 грн, а на користь ОСОБА_1 пов`язаний з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1362 грн.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 17 червня 2021 року скасувати.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення недоотриманих страхових виплат у порядку спадкування за законом задовольнити.
Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, код ЄДРПОУ 41325231 на користь  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_2 , в порядку спадкування страхові виплати у сумі 72228 (сімдесят дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 36 копійок за період 01 травня 2015 року по 16 травня 2019 року, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, код ЄДРПОУ 41325231 на користь  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_2 , судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні. 
Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді                                                                 І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста