Номер провадження: 22-ц/813/7880/22 
Справа № 1521/3587/12
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Зеніної М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Главацького Юрія Анатолійовича на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 квітня 2022 року про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
                                        
В С Т А Н О В И В:

12 червня 2021 року представник ТОВ «Консалт Солюшенс» через пошту звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 1521/3587/12, щодо боржника ОСОБА_1 , мотивуючи це тим, що 13 березня 2013 року Овідіопольським районним судом Одеської області ухвалено рішення по цивільній справі № 1521/3587/12, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний Банк «Надра» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 447 944,24 грн. (в доларовому еквіваленті 56 068,02 доларів США.), судовий збір у сумі 1 609,50 грн., а всього 449 553 грн. 74 коп., з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 609,50 грн.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 грудня 2020 року замінено стягувача його правонаступником на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 березня 2013 року, ухваленому по цивільній справі № 1521/3587/12 за позовом ПАТ «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Комерційний Банк «Надра» на ТОВ «Консалт Солюшенс».
З витягу з Автоматичної системи виконавчого провадження станом на 12.06.2021 року вбачається, що не здійснюються жодні виконавчі провадження за виконавчим листом № 1521/3587/12, виданий Овідіопольським районним судом Одеської області від 23.12.2016 року щодо боржника ОСОБА_1 , де стягувачем є ПАТ «Комерційний Банк «Надра».
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 квітня 2022 року заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про видачу дублікату виконавчого листа - задоволено. Видано дублікат виконавчого листа за рішенням № 1521/3587/12 від 13.03.2013 року, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області в рамках цивільної справи за позовом ПАТ «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині щодо боржника ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Главацький Юрій Анатолійович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 квітня 2022 року скасувати та відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Консалт Солюшенс» про видачу дублікату виконавчого листа, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 22.11.2022 року на 16.00 годину, сторони не з`явилися, про причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали. Апелянт не звертався до суду з клопотанням про участь у справі в режимі відео-конференції, проте з таким клопотанням звернувся представник ТОВ «Консалт Солюшенс», що ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року залишено без задоволення через подання такого клопотання поза межами п`ятиденного строку, встановленого процесуальним законодавством для звернення з відповідними клопотаннями. 
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18 зазначено, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи по суті, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Задовольняючи заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про видачу дублікату виконавчого листа за рішенням № 1521/3587/12 від 13.03.2013 року, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області в рамках цивільної справи за позовом ПАТ «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині щодо боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності цієї заяви.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.
Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до пункту першого розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.
Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Дублікат – це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк на пред`явлення до виконання. 
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
У постанові від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) Верховний Суд зазначив, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11034св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц (провадження № 61-17590св20), від 20 травня 2022 року у справі № 1005/7133/2012 (провадження № 61-21381св21) та від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14 (провадження № 61-2110св22, ЄДРСРУ №105402251).
Таким чином, питання видачі дублікату виконавчого листа є похідним від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент видачі судом виконавчого листа № 1521/3587/12 були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Разом із тим, частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року та діяв на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - Закон № 1404-VIII), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені у вказаних правових нормах, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.
Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону № 606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.
Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону № 606-XIV).
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону № 606-XIV).
Аналогічні приписи містяться у частинах четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.03.2013 року позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь ПАТ «Комерційний Банк «Надра» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 447 944,24 грн. (в доларовому еквіваленті 56 068,02 доларів США.), судового збору у сумі 1 609,50 грн., а всього 449 553 грн. 74 коп., з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 609,50 грн. (т.1 а. с. 68-69).
При цьому у рішенні, що містить вступну та резолютивну частини, зазначено про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно (т.1 а. с. 67).
Овідіопольським районним судом Одеської області 24.04.2013 року за заявою стягувача від 19.04.2013 року був виданий виконавчий лист, в якому було відображено про стягнення кредитної заборгованості лише з ОСОБА_2 , без зазначення солідарного обов`язку ОСОБА_1 , але при цьому ОСОБА_1 відображений у виконавчому листі, як боржник, та зазначено про стягнення судового збору з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних частках (т.1 а. с. 79).
05.07.2013 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернулося до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про виправлення описки у рішенні Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.03.2013 року та у виконавчих листах (т.1 а. с. 75-76).
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.07.2013 року виправлено описку у резолютивній частині рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.03.2013 року та зазначено про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» та про стягнення судового збору в рівних частках з кожного (т.1 а. с. 86).
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.09.2016 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.03.2013 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на зазначене рішення суду (т.1 а. с. 112-113). 
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.11.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.03.2013 року залишено без змін (т.1 а. с. 158-160).
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.12.2016 року заяву ПАТ «Комерційний банк «Надра» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання – задоволено. Поновлено ПАТ «Комерційний банк «Надра» строк пред`явлення виконавчих листів для виконання та видано дублікати виконавчих листів по цивільній справі № 1521/3587/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором у сумі 447 944,24 грн., а також про стягнення на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» судового збору з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних частках по 1 609 грн. 50 коп. з кожного (т.1 а. с. 169).
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.08.2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено, визнано дублікат виконавчого листа № 1521/3587/12, виданого по цивільній справі № 1521/3587/12 про стягнення солідарно з  ОСОБА_2  на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором у сумі 447 944,24 грн., таким, що не підлягає виконанню (т. 1 а. с. 218-220).
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.12.2020 року заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» задоволено, замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на ТОВ «Консалт Солюшенс» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т.2 а. с. 43-44).
Згідно з відповіддю Другого Київського ВДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 16.04.2020 року на виконанні даного органу виконавчої служби перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Овідіопольським районним судом 23.12.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» грошових коштів у розмірі 447 944,24 грн. Вищевказане виконавче провадження завершено 25.06.2018 року на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», після чого виконавчий лист разом із постановою направлено стягувачу ПАТ «Комерційний банк «Надра». Повторно виконавчий лист на виконання не надходив (т.2 а. с. 120).
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Відповідно до ч. 5 цієї статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.
Відповідно до акту прийому-передачі оригіналів документів від 26.02.2020 року вбачається, що ПАТ «Комерційний банк «Надра» передало ТОВ «Консалт Солюшенс» кредитну справу № 05/10/2007/840-К/854 та документи претензійно-позовної роботи, в тому числі оригінали, а також договір «Автопакет» № 05/10/2007/840-К/854 від 05.10.2007 року на 7 сторінках (т. 2 а. с. 121-122).
Відповідно до статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 
Таким чином, встановивши, що:
- ухвалою Овідіопольського районного суду м. Одеси від 15.12.2016 року було поновлено ПАТ «Комерційний банк «Надра» строк пред`явлення виконавчих листів для виконання та стягувачу видано дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором;
- виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором був вперше пред`явлений до виконання вже за дії Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року, відповідно до якого строк пред`явлення виконавчих листів до виконання визначений у три роки;
- ухвала суду про заміну сторони виконавчого провадження з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на ТОВ «Консалт Солюшенс» є чинною, 
суд першої інстанції набув вірного висновку наявність підстав для видачі дублікату виконавчого листа за рішенням № 1521/3587/12 від 13.03.2013 року виданого Овідіопольським районним судом Одеської області в рамках цивільної справи за позовом ПАТ «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині щодо боржника ОСОБА_1 , оскільки на час фактичного звернення до суду з відповідною заявою 12.06.2021 року строк пред`явлення виконавчого листа до виконання – 25.06.2021 року не сплив.
Даний висновок районного суду узгоджується з висновком Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (щодо факту втрати виконавчого документа), а також не суперечить висновку Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 409/4751/12 (щодо поширення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання протягом 3 років у разі, якщо такий лист не пред`являвся до виконання раніше 02.06.2016 року – дати прийняття діючої редакції Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої строк пред`явлення виконавчого листа до виконання було збільшено з 1 до 3 років).
Доводи апеляційної скарги висновок районного суду не спростовують і фактично зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини. 
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).
У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції – без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Главацького Юрія Анатолійовича - залишити без задоволення.
Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 квітня 2022 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений: 08.12.2022 року

Головуючий                                 О.М. Таварткіладзе

Судді:                                 А.П. Заїкін

                                                                               С.О. Погорєлова