УХВАЛА

14 листопада 2022 року 
м. Київ

cправа № 904/554/22 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:
Вронської Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Дніпроважмаш"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Антонік С.Г., Дармін М.О., Чус О.В.
від 03.10.2022

за позовом Акціонерного товариства "Дніпроважмаш"
до Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля"
про визнання недійсним правочинну, вчиненого 18.02.2019, щодо односторонньої відмови від контракту №  6-32/003 від 31.08.2006,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Дніпроважмаш" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" (далі - Відповідач) про визнання недійсним правочинну, вчиненого 18.02.2019, щодо односторонньої відмови від контракту № 6-32/003 від 31.08.2006.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2022 позов задоволено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова Відповідача від контракту на виконання дослідно-конструкторської роботи №  6-32/003 від 31.08.2006 (далі - Контракт), оформлена у формі претензії від 18.02.2019, після припинення Контракту за згодою сторін суперечить положенням статті 849 ЦК України.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2022 апеляційну скаргу Відповідача задоволено та відмовлено у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що Позивач не довів наявність порушення спірним правочином його прав та охоронюваних законом інтересів. При цьому суд зазначив, що на розгляді Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/62/19 за позовом ДП "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" до АТ "Дніпроважмаш" про визнання недійсними пунктів додаткової угоди №  25 до Контракту та стягнення 46  460  000,00 грн невикористаної частини авансу та нарахованих штрафних та фінансових санкції. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням АТ "Дніпроважмаш" умов Контракту та відмовою від Контракту, викладеною в претензії від 18.02.2019. За таких обставин, саме у справі №  904/62/19 суд повинен перевірити наявність порушень Контракту та обґрунтованість відмови від Контракту і для цього не потрібно заявляти позов про визнання недійсним одностороннього правочину.

27 жовтня 2022 року Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2022. За змістом касаційної скарги Позивач просить поновити строк на касаційне оскарження. 

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1,4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України підставою касаційного оскарження Позивач визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України:
- суд апеляційної інстанції не дотримав приписи статей 73, 74, 76, 77, 86, 236-238 ГПК України та не врахував висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 12.07.2022 у справі №1.380.2019.002610;
-  суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статті 849 ЦК України та не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.10.2021 у справі №910/16684/19, від 19.01.2022 у справі №909/240/19, від 13.09.2019 у справі №911/1433/18;
- суд апеляційної інстанції не застосував норми статті 631 ЦК України з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 18.11.2019 у справі №910/16750/18, від 07.08.2018 у справі №910/7981/17, від 12.05.2020 у справі №911/991/19 та від 14.07.2021 у справі №911/1442/19.

Крім того, у касаційній скарзі Позивач зазначив, що суд апеляційної інстанції скасував законне рішення суду першої інстанції та відмовив у позові з підстав неефективного способу захисту. Окрім цього, Позивач у касаційній скарзі цитує частину першу статті 204 ЦК України. При цьому Позивач також зазначив, що суд апеляційної інстанції: не врахував висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16.06.2020 у справі №285/1018/18, оскільки неефективний спосіб захисту порушеного права як підстава відмови у позові може бути застосований судом за умови встановлення порушення прав позивача; не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12.07.2022 у справі №1.380.2019.002610, від 23.01.2018 у справі №203/2612/13-ц, від 19.08.2018 у справі №5023/3905/12, оскільки у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню; не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10.02.2022 у справі №922/1372/21, від 28.05.2020 у справі №910/7164/19; не врахував висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28.09.2022 у справі №916/2330/21. Водночас Позивач, зазначаючи наведені постанови Верховного Суду, не зазначає при цьому які конкретно норми права суд апеляційної інстанції неправильно застосував без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування. 

Суд звертає увагу, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5   частини другої статті 290 цього Кодексу).

У цьому випадку необхідно чітко вказати:
- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;
- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;
- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;
- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

Крім того, за положенням пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За положеннями підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року встановлений у розмірі 2481,00 грн.

Таким чином, при зверненні з касаційною скаргою судовий збір підлягав оплаті у сумі 4962,00 грн, а саме 2481,00 грн * 200 %, де 2481,00 грн - розмір судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, 200 % - ставка судового збору за подання касаційної скарги. 

До касаційної скарги Позивач додав платіжне доручення №4408 від 25.10.2022 про сплату судового збору у сумі 4540,00 грн. Таким чином, Позивачу потрібно надати докази доплати судового збору за подання касаційної скарги у сумі 422,00 грн.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд зазначає, що наведені недоліки щодо змісту касаційної скарги є підставою для залишення її без руху, із наданням Позивачу строку на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства. Також Позивачу потрібно надати Суду докази доплати судового збору за подання касаційної скарги у сумі 422,00 грн.

У зв`язку із залишенням касаційної скарги без руху, Суд не розглядає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2022 у справі №904/554/22 залишити без руху.
2. Надати Акціонерному товариству "Дніпроважмаш" строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.
3. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач                                                                                Г. Вронська