Справа № 759/23662/20                                                   Головуючий 1 інстанція- Журибеда О.М.
Провадження № 22-ц/824/9066/2022                               Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
04 жовтня 2022 року                                                                                     м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  нарішення Святошинського районного суду м.Києва від 14 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-
в с т а н о в и в:
 
У грудні 2020 року ОСОБА_2  звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що 20 березня 2019 року близько 20.00 години на проспекті Леся Курбаса 7-Б у м.Києві сталася ДТП за участю належного йому автомобіля «Смарт» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Сузукі» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 . Вказана ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , який, керуючи автомобілем «Сузукі» та порушивши п.2.3(б) та п.13.1 ПДР, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем «Смарт». Вина відповідача ОСОБА_1 у порушенні ПДР і скоєнні правопорушення за ст.124 КУпАП стверджується постановою Святошинського районного суду м.Києва від 25 лютого 2020 року.
Вказував, що внаслідок ДТП належний йому автомобіль «Смарт» отримав механічні пошкодження. Цивільна відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_1 була застрахована за полісом обов`язкового страхування № АМ 8775503 від 15 грудня 2018 рокув АТ «СК «АХА Страхування», яка визнала ДТП страховим випадком, визначила розмір шкоди у сумі 3140 грн. і виплатила йому страхове відшкодування в сумі 1002,34 грн. за мінусом франшизи в розмірі 2000 грн., яку має відшкодувати відповідач. Окрім того, у зв'язку з настанням ДТП йому заподіяно стрес, душевні та моральні страждання та переживання через думку та дискомфорт того, що на час ремонту він не зможе користуватись автомобілем у звичайному режимі, він змушений витрачати багато часу витрачати для відновлення порушеного права, що призвело до втрати ним нормальних життєвих зв'язків. При цьому, відповідач добровільно шкоду йому не відшкодував і поводив себе зухвало. Завдану моральну шкоду оцінив у розмірі 3140 грн.
У зв'язку з наведеним просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування в розмірі несплаченої страховиком франшизи в сумі 2000 грн., витрати за проведення експертизи № 15547/15548/19-52 від 28 січня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення № 759/6242/19 в розмірі 3140 грн., моральну шкоду в розмірі 4140 грн. та судовий збір.
                                                                        -  2  -
Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 14 лютого 2022 року року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  відшкодування матеріальної шкоди (в частині несплаченої франшизи) у розмірі 2000 грн. судові витрати по оплаті експертизи № 15547/15548/19-52 від 28 січня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення № 759/6242/19 (3/759/2854/19) в розмірі 3140 грн., моральну шкоду в розмірі 3140 грн.  судовий збір у розмірі 840,80 грн. 
Не погоджуючись із рішенням, відповідач  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат по оплаті експертизи в розмірі 3140 грн. та моральної шкоди в розмірі 3140 грн. і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Скарга мотивована хибністю висновків суду про наявність підстав для стягнення судових витрат по оплаті експертизи № 15547/15548/19-52 від 28 січня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення № 759/6242/19 (3/759/2854/19) в розмірі 3140 грн., оскільки закон такого не передбачає. Рішення в цій частині не є мотивованим, бо не містить спростування його доводів, наведених у відзиві на позов, зокрема, що експертиза призначалася у справі про адміністративне правопорушення судом і повернута КНДІСЕ до суду без проведення експертизи. Вважає,що суд безпідставно стягнув моральну шкоду, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту її заподіяння. Суд не дослідив та не дав належної оцінки наданим ним доказам про те, що він не уникав відшкодування шкоди позивачу, що стверджується смс-повідомленнями та перепискою в мережі. Суд у мотивувальній частині рішення не зазначив надані ним докази, тим самим відхиливши їх, без зазначення мотивів такого відхилення. З огляду на скасування рішення підлягає зміні розподіл судових витрат.
Рішення суду в частині стягнення франшизи у розмірі 2000 грн. не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.
Позивач ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позову становить 8280 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами,
                                                                        -  3  -
які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.
Судом першої інстанції встановлено, що 20 березня 2019 року близько 20-00 години на проспекті Леся Курбаса 7-Б у м.Києві сталася ДТП за участю належного позивачу автомобіля «Смарт» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Сузукі» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 
ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , який, керуючи автомобілем «Сузукі» та порушивши п.2.3(б) та п.13.1 ПДР, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем «Смарт», в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою судді Святошинського районного суду м.Києва від 25 лютого 2020 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п.2.3(б) та п.13.1 ПДРі скоєнні правопорушення за ст.124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.
Також, судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у АТ «СК «АХА Страхування» відповідно до полісу обов`язкового страхування № АМ 8775503 від 15 грудня 2018 року, яка на виконання своїх обов`язків страховика визначила розмір шкоди у сумі 3140 грн. і виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 1002,34 грн. за мінусом франшизи в розмірі 2000 грн .
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що шкода заподіяна позивачу з вини відповідача ОСОБА_1 внаслідок порушення останнім Правил дорожнього руху при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, що знаходиться у причинному зв`язку із завданням шкоди.
При цьому суд виходив з того, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована за полісом обов`язкового страхування, винуватець ДТП несе відповідальність за завдану шкоду у розмірі не покритому страховою виплатою та моральну шкоду.
Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду передбачені ст.1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).
                                                            -  4  -
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно ст.6 якого страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно п.22.1. ст.22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
В той же час суд не може погодитися із визначеним судом розміром відшкодування матеріальної і моральної шкоди.
Стягуючи витрати за проведення експертизи № 15547/15548/19-52 від 28 січня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення № 759/6242/19 в розмірі 3140 грн. суд не звернув уваги на зміст постанови судді Святошинського районного суду м.Києва від 25 лютого 2020 року, в якій зазначено, що постановою цього ж суду від 15 травня 2019 року по справі було призначено судову експертизу, однак 30 січня 2020 року матеріали справи про адміністративне правопорушення було повернуто до суду без проведення експертизи. Це-по перше.
По-друге, суд неправильно визначив правову природу сплачених позивачем коштів за експертизу у справі про адміністративне правопорушення у розмірі 3140 грн. та прийшов до помилкового висновку про їх стягнення. При цьому суд не врахував, що вказані кошти не є ні судовими витратами в цивільній справі у розумінні ст.133 ЦПК України, ні шкодою у розумінні ст.1166 ЦК України, а можуть бути витратами, понесеними при розгляді справи про адміністративне правопорушення, які не підлягають відшкодуванню в цивільному процесі.
 Окрім того, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо недоведеності розміру визначеної судом моральної шкоди у розмірі 3140 грн. Погодившись із зазначеним позивачем розміром моральної шкоди, суд не врахував відсутність доказів на підтвердження завдання позивачу шкоди у такому розмірі та не мотивував це у рішенні.
Суд не звернув уваги, що позивачем не надано жодного доказу про те, що у зв`язку з настанням ДТП йому заподіяно стрес, душевні та моральні страждання та переживання через думку та дискомфорт того, що на час ремонту він не зможе користуватись автомобілем у звичайному режимі, він змушений витрачати багато часу витрачати для відновлення порушеного права, що призвело до втрати ним нормальних життєвих зв`язків.
                                                            -  5  -
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення (п.п.113,114 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17).
З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення сплачених за проведення експертизи у справі про адміністративне правопорушення № 759/6242/19 коштів в розмірі 3140 грн. не грунтується на вимогах закону, оскільки дана сума не є матеріальною шкодою у розумінні ст.1166 ЦК України, а є витратами при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові в цій частині.
Щодо розміру моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню на користь позивача, то колегія судів керується наступним.
Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду в  деліктних  (позадоговірних) відносинах передбачені ч.1 ст.1167 ЦК України, відповідно до положень якої моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. 
Відповідно до положень ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом встановлено, що в результаті ДТП належний позивачу автомобіль було пошкоджено внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 у зв`язку з чим позивач зазнав душевних страждань з огляду на пошкодження його майна (п.3 ч.2 ст.23 ЦК України).
Доказів на підтвердження погіршення здібностей позивача або позбавлення його можливості їх реалізації (вимушені зміни у життя, дискомфорт, неможливість користуватися автмообілем тощо) позивачем не надано і такі у справі відсутні.
За таких обставин з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, , враховуючи вимоги розумності і справедливості, колегія суддів визначає відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 1000 грн.
Даючи оцінку доводам відповідача, викладеним у апеляційній скарзі з огляду на низку
                                                            -  6  -
його тверджень, що не стали предметом аналізу в даній постанові, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування єдостатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
З огляду на скасування рішення в частині суд змінює розподіл судових витрат і покладає на відповідача витрати пропорційно розміру задоволених вимог.
Відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, суд покладає на позивача витрати відповідача по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог скарги.
Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                                
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задоволити частково.        
Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 14 лютого 2022 року в частині відшкодування матеріальної шкоди по оплаті експертизи № 15547/15548/19-52 від 28 січня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення № 759/6242/19 (3/759/2854/19) в розмірі 3140 грн. скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у позові в цій частині.
Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 14 лютого 2022 року в частині відшкодування моральної шкоди та судового збору змінити, стягнувши із  ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 гривень та судовий збір у розмірі 304 гривні 36 коп.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 456 гривень 48 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді: