Номер провадження: 22-ц/813/3012/22 
Справа № 521/8109/13-ц
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді: Цюри Т.В., 
суддів Сегеди С.М., Комлевої О.С., 
За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 травня 2021 року про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, первісний стягувач: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», боржник: ОСОБА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
22 травня 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми за кредитним договором (а.с.2-9).
22 січня 2014 року заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси позовні вимоги Публічного   акціонерного товариства «КБ Надра» до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми за кредитним договором  задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного   акціонерного товариства «КБ Надра»   заборгованість за кредитним договором №015/14/АП/2007-840 від 04.05.2007 року у розмірі 49 917,79 (сорок девять тисяч дев`ятсот сімнадцять) доларів США 79 цнт., що відповідно до курсу НБУ у гривневому еквіваленті складає суму у розмірі 398 992,89 (триста дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 89 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного   акціонерного товариства «КБ Надра» суму судового збору у розмірі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) гривень 00 копійок (а.с.60-61).
30 квітня 2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа (а.с.66-68).
12 травня 2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (ЄДРПОУ: 40340222, місцезнаходження: м. Київ, Солом`янська площа, буд. 2) про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, первісний стягувач: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (ЄДРПОУ: 20025456, місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15), боржник: ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) задоволено.
Замінено вибулого стягувача - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (ЄДРПОУ: 20025456, місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15) на його правонаступника - товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (ЄДРПОУ: 40340222, місцезнаходження: м. Київ, Солом`янська площа, буд. 2) у виконанні рішення від 22.01.2014 року по справі № 521/8109/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 015/14/АП/2007-840 від 04.05.2007 року у розмірі 49 917 доларів США 79 центів, що відповідно до курсу Національного банку України у гривневому еквіваленті складало суму у розмірі 398 992 гривень 89 копійок та суми судового збору у розмірі 3 441 гривень 00 копійок.
Видано дублікат виконавчого листа, що виданий на підставі рішення від 22.01.2014 року по справі № 521/8109/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 015/14/АП/2007-840 від 04.05.2007 року у розмірі 49 917 доларів США 79 центів, що відповідно до курсу Національного банку України у гривневому еквіваленті складало суму у розмірі 398 992 гривень 89 копійок та суми судового збору у розмірі 3 441 гривень 00 копійок.
Поновлено пропущений строк пред`явлення виконавчого листа, що виданий на підставі рішення від 22.01.2014 року по справі № 521/8109/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 015/14/АП/2007-840 від 04.05.2007 року у розмірі 49 917 доларів США 79 центів, що відповідно до курсу Національного банку України у гривневому еквіваленті складало суму у розмірі 398 992 гривень 89 копійок та суми судового збору у розмірі 3 441 гривень 00 копійок (а.с.116-119).
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.05.2021 року в частині поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дублікату виконавчого документу та винести постанову, якою у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у цій частині відмовити у повному обсязі (а.с.125-131).
09 липня 2021 року Одеським апеляційним судом отримано відзив на апеляційну скаргу від ТОВ ВК «Еліт Фінанс» в якому заявник просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ ФК «Еліт Фінанс», вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.05.2021 року залишити без змін (а.с.150-152).
В судове засідання, призначене на 29 вересня 2022 року,  сторони  про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах справи. Заяви, клопотання про перенесення судового засідання або про проведення судового засідання в режимі відеоконференції до суду не надходили.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).   Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.
Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення виконавчого документа було пропущено за обставин, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для вчинення процесуальної дії, тобто пропущені з незалежних від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» причин, в тому числі у зв`язку з відсутністю оригіналу виконавчого документа. Також, судом наголошено, що вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор ,без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутись до органу виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, не може повністю погодитись із таким висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, на підставі виданого, на виконання вищезазначеного рішення суду, виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з боржниці завершено виконавче провадження №43410 в Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Так, із матеріалів справи вбачається, що 22.01.2014 року Малиновський районний суд м. Одеси ухвалив рішення по справі №521/8109/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором 15/14/АП/2007-840 від 04.05.2007 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Надра».
04.08.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ДНШРОФІНАНСГРУП» укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №15/14/АП/2007-840 від 04.05.2007 року, перейшло до ТОВ « ДНІПРОФІНАНСГРУП».
20.08.2020 року між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №15/14/АП/2007-840 від 04.05.2007 року, перейшло до ТОВ «ФІН. ПРОПЕРТІ ГРУПП».
26.08.2020 року між ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №15/14/АП/2007-840 від 04.05.2007 року, перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».
Звертаючись із апеляційною скаргою, апелянт вказує, що у квітні 2015 року ОСОБА_1 отримала копію постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.03.2015 року, на підставі п.3 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення виконавчого документу до виконання до 27.03.2016 року. Апелянт наголошує на тому, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували поважність причин пропуску строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання. Апелянт вважає, що несвоєчасно встановлення факту втрати виконавчого документу до виконання та несвоєчасне звернення до суду із відповідною заявою потрібно розцінювати як недбале використання стягувачем свого права на звернення до органів державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду та фактичну незацікавленість у його виконанні. На думку апелянта, заявником належними та допустимими доказами не доведено втрату виконавчого листа №521/8109/13-ц не повідомлено чому стягувач більше 6 років не цікавився виконанням свого рішення, як самостійно та і через органи, які безпосередньо беруть участь у процедурі ліквідації. 
Колегія суддів погоджується із вказаними доводами апеляційної скарги та вважає за необхідне вказати наступне.
Так, відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення Іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частини перша та друга статті 55 ЦПК України).
У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно із частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша та друга статті 15 Закону про виконавче провадження).
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону про виконавче провадження).
Частина четверта статті 4 Закону про виконавче провадження регулює питання повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Зокрема, однією з підстав відповідно до пункту 2 частини четвертої цієї статті є пропуск встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Стаття 11 Закону про виконавче провадження регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону про виконавче провадження). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону про виконавче провадження).
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження (частина п`ята статті 15 Закону про виконавче провадження).
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення (згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону про виконавче провадження). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (згідно із частиною п`ятою статті 26 Закону про виконавче провадження).
Стаття 37 Закону про виконавче провадження регулює підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина п`ята статті 37 Закону про виконавче провадження).
Стаття 39 Закону про виконавче провадження регулює питання закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 Закону про виконавче провадження). Стаття 41 цього Закону регулює питання відновлення виконавчого провадження.
Судом встановлено, що на виконання рішення суду по справі № 521/8109/13-ц від 22.01.2014 року Малиновський районний суд м. Одесі видав банку виконавчі листи.
Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження №43410176 з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника було завершено в Першому Малиновському відділі державно виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.03.2015 року, виконавчий лист №521/8109/13-ц перебував на виконанні та був виданий судом на суму 39 343,89 грн, що не співпадає із сумою, вказаною у заочному судовому рішенні по справі і на яку судом першої інстанції було ухвалено видати дублікат виконавчого листа.
Апеляційний суд звертає увагу, що матеріали справи не містять взагалі відомостей чи видавались та чи перебували на виконанні виконавчі листи по даній справі, видані на суму 398 992, 89 грн, дату завершення виконавчого провадження та підстави його завершення.
Колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо запитів до органів державної виконавчої служби та відповіді про місцезнаходження виконавчих документів по даній справі, стан їх виконання, суму стягнутих коштів та підстави завершення такого провадження.
Щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла станом на час винесення рішення по справі) виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з дня після набрання рішенням законної сили.
Згідно із ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Із матеріалів справи вбачається, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу постановлена 27.03.2015 року. У вказаній постанові зазначено, що повернення виконавчого документу стягувачу із вказаних у постанові підстав не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом одного року з дня винесення даної постанови.
Отже, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання складає один рік, тому граничним строком є 27.03.2016 року.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно Акту ПАТ «КБ «Надра» про втрату оригіналів виконавчих документів до договору відступлення прав вимог, оригінали виконавчих листів втрачені, що підтверджується відповідним записом у зазначеному акті. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний акт складено у 2020 році, отже первісним стягувачем не було пред`явлено виконавчий документ у строк, передбачений законодавством.
В свою чергу заявником не вказано інших причин для поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Тому, колегія суддів приходить до висновку, що строк для пред`явлення виконавчих листів, на момент передачі прав вимоги, закінчився, заявником не наведено обґрунтованих та підтверджених причин втрати виконавчих листів та причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання у період одного року з дати видачі виконавчого листа особою, яка мала статус кредитора на той час.
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй ухвалі від 10 листопада 2021 року пропонувала відступити від правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, який протирічить тому, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу, оскільки без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом про виконавче провадження, та полягає в такому.
Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону про виконавче провадження, пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав.
Однак, у своїй постанові від 08.02.2022 року у справі №2-7763/10 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від зазначеного правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, але, враховуючи кількісну складову різного тлумачення процесуального правонаступництва та заміни сторони виконавчого провадження, вважала за необхідне уточнити його зміст з урахуванням такого.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.
Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, пункти 73-75) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.
На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість). Отже, наведене в ухвалі Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у цій справі тлумачення стосується лише ситуації, коли виконавче провадження відкрите як юридичний процес, а його сторони набули відповідних прав як сторони відкритого виконавчого провадження. Щодо вчинення інших дій у межах виконавчого провадження, передбачених Законом про виконавче провадження, то процесуальні дії конкретного процесу не можуть здійснюватися поза межами цього процесу, а тому такі дії як процесуальні можуть здійснюватися лише в межах відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу. Якщо законом передбачена можливість здійснення інших дій сторін судового процесу, пов`язаних зі здійсненням виконавчого провадження, то для таких дій набуття статусу сторони відкритого виконавчого провадження не вимагається, як-от для заміни стягувача у виконавчому документі відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України.
Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.
Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.
Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов частини п`ятої статті 15 Закону про виконавче провадження, а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 ЦПК України, - в силу другої частини цієї статті.
Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (пункти 6.9-6.12, 6.15).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.
Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у зазначеній справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.
Отже відповідно до правового висновку Великої палати, викладеному у постанові від 08.02.2022 року у справі №2-7763/10 не можна замінити сторону виконавчого провадження, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах ВС, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів").
При цьому, апеляційний суд зазначає, що оскільки судове рішення оскаржується лише в частині поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дублікату виконавчого документу, відповідно вимог ст.367 ЦПК України, в іншій частині судове рішення не переглядається.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» в частині видачі дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у вказаній справі, у зв`язку із чим, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 травня 2021 року слід скасувати в цій частині. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 травня 2021 року в частині поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі - скасувати.
Прийняти в цій частині постанову.
У задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа – відмовити.
В решті Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 травня 2021 року- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складено 10.10.2022 року. 

Головуючий суддя Цюра Т.В.

Судді: Сегеда С.М.

Комлева О.С.