Ухвала
іменем України
 
29 листопада  2022 року
м. Київ
справа № 484/4541/20
провадження № 51-3652ск22
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_2
суддів                                                           ОСОБА_3, ОСОБА_4., 
 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2022 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду                  від 06 вересня 2022 року. 
Встановлені обставини
За вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області               від 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК, і на підставі ч. 1 ст. 69 КК призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого                 2022 року стосовно ОСОБА_1 - без зміни.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення стосовно засудженого та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону, захисник у касаційній скарзі не навів обґрунтування незаконності вказаних судових рішень, як він мав зробити відповідно до статей 412 КПК. Посилаючись на незаконність вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, захисник не навів положень кримінального процесуального закону, порушених апеляційним судом, а також обгрунтування того, у чому конкретно полягають такі порушення із урахуванням вимог статей 370, 404 і 419 КПК та  ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК у їх взаємозв`язку. Також у касаційній скарзі не зазначено, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість судових рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вказаних судових рішень.
Крім цього, захисник не вказує, в чому полягає неправильність застосування  положень закону про кримінальну відповідальність, та яка норма закону підлягала б застосуванню на його думку.
Водночас, як видно з поданої касаційної скарги захисник, зазначаючи про незаконність судових рішень стосовно засудженого ОСОБА_1 , хоча формально і послався на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону проте, окрім іншого, по суті скарги заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження (ст. 411 КПК), що в силу статей 433, 438 КПК не може бути предметом касаційного розгляду та виходить за межі перегляду суду касаційної інстанції.
Крім того, у касаційній скарзі захисника не вказано, у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції не повністю або з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення), усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК відмовив суд апеляційної інстанції та яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі захисника, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2022 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року і встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі не усунення недоліків скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_6                                     ОСОБА_7                                               ОСОБА_8