ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/4857/21  Номер провадження 33/814/1020/22	Головуючий у 1-й інстанції Кононихіна Н.Ю.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 09 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. 
Стягнуто судовий збір. 
Постановою судді Коханевич А.В. визнана винуватою у тому, що вона 10.09.2021 о 00.51 год в смт. Солоницівка по вул. Сумський Шлях 243 Харківського району Харківської області керувала транспортним засобом Nissan Аlmera д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в установленому законом порядку відмовилася в присутності свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним рішенням судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження, так як про наявність постанови судді дізналася лише 16.12.2021. 
Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що суддя у постанові обґрунтовує її вину у вчиненні адміністративного правопорушення лише протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом.
З протоколу про адміністративне правопорушення, складеному о 0.51 год 10.09.2021 вбачається, що вона керувала транспортним засобом о 0.51 год 10.09.2021, у той час як відеозапис розпочався о 0.11 год. та з нього видно, що вона не керувала, а перебувала біля свого нерухомого автомобіля.
В протоколі зазначені свідки, пояснення яких відсутні в матеріалах справи. Вказані свідки не встановлювалися, судом не викликалися. Тому вважає акт огляду на стан сп`яніння неналежним доказом.
На момент коли працівники поліції підійшли до неї та зупинили, вона не керувала транспортним засобом, тому в її діях відсутні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не безперервний.
Під час розгляду справи суддею не перевірено законність зупинки працівниками поліції транспортного засобу.
Отже вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та інші докази складено з порушенням та є недопустимими, а суддя місцевого суду не дотримався вимог ст. 245 КУпАП, формально підійшов до розгляду справи та дійшов неправильного висновку.
Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови необхідно зазначити таке. 
За положенням ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. 
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом. 
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Відповідно до положень ст. 289 КУпАП - в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. 
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції справа розглянута без участі ОСОБА_1 , будь-яких даних про направлення копії постанови ОСОБА_1 в матеріалах справи не має, копію постанови ОСОБА_1 , згідно поданої нею письмовою заявою отримала 14.12.2021. Свою апеляційну скаргу подає 23.12.2021. 
Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду пропущений з поважних причин та повинен бути поновленим. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків. 
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Вказані вимоги закону суддею місцевого суду під час розгляду матеріалу щодо ОСОБА_1 були виконані в повному обсязі. 
Визнаючи ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на докази, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1 керувала автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилася в присутності двох свідків від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі; відеозаписом та іншими матеріалами. 
Оцінивши зазначені докази, суддя дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. 
З відеозапису вбачається, що коли працівники поліції підійшли до автомобіля на водійському сидінні перебувала ОСОБА_1 , після тверджень про наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на неодноразові запитання працівників поліції чи буде вона проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, всіляко уникала надати відповідь в присутності двох свідків та не надавала згоди ні на проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, ні пройти огляд в медичному закладі. З протоколом про адміністративне правопорушення ознайомитися та підписати відмовилася в присутності двох свідків.
На підставі п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII поліція згідно з покладеними на неї завданнями, серед іншого, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п.2.9 (а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Працівники патрульної поліції, у разі наявності ознак, проводять огляд водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, які дозволені до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (спільний наказ МОЗ і МВС від 09.11.2015 р. №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Відповідно до цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:
– запах алкоголю з порожнини рота;
– порушення координації рухів;
– порушення мови;
– виражене тремтіння пальців рук;
– різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
– поведінка, що не відповідає обстановці.
Тобто, встановивши вказані ознаки, працівники поліції зобов`язані запропонувати водієві пройти огляд.
На підставі п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Сам рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не зафіксовано на відеозаписі, оскільки ОСОБА_1 була вимушена самостійно зупинитися, у зв`язку з чим застосувала екстрене гальмування. Проте факт керування транспортним засобом підтверджується відеозаписом з бодікамери працівника поліції, на якому сама ОСОБА_1 не заперечувала, що саме вона перебувала за кермом автомобіля та навпаки з`ясовувала у працівника поліції причину зупинки її автомобіля. Про відсутність причин для зупинки ОСОБА_1 зазначає і в апеляційній скарзі, що також доводить факт керування транспортним засобом.
Необхідно зазначити, що хоча ОСОБА_1 зазначає про відсутність підстав у працівників поліції для зупинки її автомобіля, відповідно до рапорту поліцейського СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Стадника О. вбачається, що ОСОБА_1 сама зупинилася та працівники поліції підійшли до автомобіля Nissan Аlmera д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 тільки у зв`язку з застосуванням нею екстреного гальмування, оскільки нею ледь не було здійснено наїзд на співробітника поліції, який знаходився на місці ДТП. Вказане підтверджується і відеозаписом.
Відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксовано відеозаписом з бодікамери працівника поліції в присутності двох свідків, яких видно на відеозаписі та які засвідчили обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення шляхом підписання протоколу про адміністративне правопорушення, а відсутність в матеріалах справи їх письмових пояснень не вказує про відсутність події.
Будь-яких клопотань про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_1 не заявляла, тому підстави для забезпечення їх участі під час розгляду справи відсутні.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що з протоколу про адміністративне правопорушення, складеному о 0.51 год 10.09.2021 вбачається, що вона керувала транспортним засобом о 0.51 год 10.09.2021, у той час як відеозапис розпочався о 0.11 год., необхідно зазначити, що зазначення у протоколі однакового часу складання протоколу та часу керування є дійсно помилковим та правильно необхідно рахувати час керування о 0.11 год 10.09.2021, оскільки з відеозапису вбачається, що до моменту оформлення протоколу працівники поліції тривалий час спілкувалися з ОСОБА_1 . Проте вказана неточність не спростовує сам факт події та не може бути підставою для скасування судового рішення.
Також встановлено, що, хоча відеозапис з бодікамери працівника поліції є не безперервним, проте будь-якого підроблення, псування чи спотворення запису під час апеляційного розгляду не виявлено. Не зазначає про таке і апелянт.
До того ж, відеозапис не є єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Він узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
Тому, висновок судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є правильним.
З огляду на вказане, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.
За таких підстав, апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. 
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дергачівського районного суду Харківської області від 09 грудня 2021 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 09 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 – без змін. 
Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Герасименко