ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 вересня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/796/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 ( суддя першої інстанції Черниш О.А.) в адміністративній справі №340/796/22 за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №00035550705 від 20.08.2021 року, №00035560705 від 20.08.2021 року.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спірні податкові повідомлення - рішення про застосування штрафних санкцій прийняті ГУ ДПС у Кіровоградській області за результатами фактичної перевірки, призначеної наказом №883-п від 29.07.2021 року та оформленої актом №2601/11/11/РРО/ НОМЕР_1 від 30.07.2021 року. Позивач стверджує, що під час фактичної перевірки жодних порушень у його діяльності не було виявлено, а в акті фактичної перевірки не відображено порушення статей 222, 229 Податкового кодексу України, статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" щодо маркування тютюнових виробів, за що позивача було притягнуто до фінансової відповідальності. Посилаючись на порушення порядку призначення фактичної перевірки та оформлення її результатів, позивач просить суд визнати спірні податкові повідомлення-рішеннями протиправним та скасувати їх. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В доводах апеляційної скарги, обмежившись цитуванням норм матеріального права та висновків і обставин встановлених судом, вказує, що у ході фактичної перевірки належної позивачу господарської одиниці – кіоску " ІНФОРМАЦІЯ_1 " - 30.07.2021 року встановлено факт продаж сигарил "Strong Армійський" (20 штук у пачці) та виявлено факт зберігання з метою реалізації інших сигарил у пачках по 20 та по 25 штук, які були марковані марками акцизного податку. Згодом ГУ ДПС у Львівській області на запит ДПС у Кіровоградській області повідомило, що такі марки акцизного податку видавалися для маркування тютюнових виробів, зокрема сигарил, кількість штук у пачці – 2 шт. Таким чином встановлено, що позивач здійснював роздрібну торгівлю та зберігання тютюнових виробів, в яких кількість одиниць у пачці (упаковці) не відповідала кількості одиниць, зазначеній на марках акцизного податку. Вказані порушення стали підставою для накладення на позивача штрафів, передбачених абзацом 20 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" за реалізацію та зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та під час апеляційного перегляду справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом його діяльності є: 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах. 
Позивач провадить господарську діяльність у кіоску "Тютюнок-10", розташованому у АДРЕСА_1 . 
На цю адресу торгівлі ФОП ОСОБА_1 року видано ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами терміном дії з 16.02.2021 року по 16.02.2022 року.
Начальник ГУ ДПС у Кіровоградській області видав наказ №883-п від 29.07.2021 року "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ", яким на підставі п.19-1, пп.20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України наказано провести фактичну перевірку господарської одиниці – кіоску "Тютюн-10", що належить ФОП ОСОБА_1 , з 30.07.2021 року тривалістю 1 доба, за період діяльності з 01.08.2020 року по 30.07.2021 року з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). 
На підставі цього наказу посадовим особам ГУ ДПС Кіровоградської області - головним державним ревізорам-інспекторам Коробкі В.В. та ОСОБА_2 видані направлення №1433 від 29.07.2021 року, №1434 від 29.07.2021 року на проведення фактичної перевірки кіоску "Тютюн-10".
Перед початком фактичної перевірки у кіоску "Тютюнок-10" 30.07.2021 року проведена контрольна розрахункова операція, у ході якої особа, яка здійснювала розрахункові операції – продавець ОСОБА_3 - здійснила продаж товару - 1 пачки сигарил "Strong Армійський" (20 штук у пачці) вартістю 35 грн. 
У ході фактичної перевірки здійснено вибірковий опис тютюнових виробів (сигарил), які зберігаються на господарській одиниці (перелік продукції 10 найменувань з реквізитами марок акцизного податку наведено у додатку до акту), та повідомлено про направлення до ГУ ДПС у Львівській області запиту щодо відповідності марок акцизного податку. 
За наслідками фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області складено акт №2601/11/11/РРО/2707911057 від 30.07.2021 року, у висновку якого зазначено, що при надходженні відповіді з ГУ ДПС у Львівській області про те, що тютюнові вироби марковані з відхиленням, до платника будуть вжиті штрафні санкції згідно чинного законодавства.  Перевірка закінчена 30.07.2021 року о 14:00. 
Згодом ГУ ДПС у Кіровоградській області направило до ГУ ДПС у Львівській області – за місцезнаходженням виробників тютюнових виробів - ТОВ "Вінниківська тютюнова фабрика", ТОВ "Марвел інтернешнл тобакко груп" - запит від 03.08.2021 року щодо підтвердження інформації про реалізацію/видачу марок акцизного податку, описаних в додатку до акту фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 . 
На цей запит ГУ ДПС у Львівській області надало відповідь від 05.08.2021 року про те, що марки акцизного податку, зазначені у запиті, видавалися для маркування сигар включаючи сигари з відрізним кінцем, сигарил (тонкі сигари) з вмістом тютюну, код УКТЗЕД 2402100000, кількість штук в пачці - 2 сигарили. 
Отримавши цю відповідь, ГУ ДПС у Кіровоградській області прийняло такі податкові повідомлення-рішення форми "С": 
№00035560705 від 20.08.2021 року, яким за порушення абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", на підставі абзацу 20 частини 2 статті 17 цього Закону, підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. – за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка;
№00035550705 від 20.08.2021 року, яким за порушення абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", на підставі абзацу 20 частини 2 статті 17 цього Закону, підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. – за зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка.
Позивач оскаржив ці податкові повідомлення–рішення в адміністративному порядку. Рішенням ДПС України від 06.12.2021 року його скарга залишена без задоволення.
Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних рішень, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.
          Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
          Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
          Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
          Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
          За приписами пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
          Порядок проведення фактичних перевірок, в тому числі й підстав їх призначення, регламентовано статтею 80 ПК України.
          Так, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
          З матеріалів справи встановлено, що у наказі начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області №883-п від 29.07.2021 року "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 " всупереч вимогам до наказу, наведеним у пункті 81.1 статті 81 ПК України, відсутнє посилання на конкретні підстави проведення перевірки, які визначені пунктом 80.2 статті 80 ПК України, а міститься лише посилання на норми Податкового кодексу України, зокрема підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. 
За приписами пункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
          Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган обмежився лише посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми ПК України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки позивача, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення.
          Суд апеляційної інстанції зауважує, що стаття 80 ПК України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Втім, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.
          Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 120/5229/20-а.
Колегія суддів зазначає, що у наказі №883-п від 29.07.2021 року відповідач жодним чином не обґрунтував наявність підстав для перевірки, передбачених підпунктами 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, зокрема щодо отримання контролюючим органом в установленому порядку інформації про порушення платником податків тих вимог чинного законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки.
          У наказі відповідача, який став підставою проведення перевірки, в результаті якої прийнятті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача та не зазначено, що вказана в наказі перевірка здійснюється з метою реалізації функції здійснення контролю у сфері виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального. Наказ взагалі не містить обґрунтування жодної з можливих підстав перевірки, визначеної підпунктом 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 ПК України.
          При цьому, суд звертає також увагу на те, що згідно з умовою, визначеною у пункті 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
          Отже, умовою, яка надає право реалізувати контролюючому органу право на проведення фактичної перевірки є зокрема обставина наявності у наказі інформації щодо періоду діяльності, який буде перевірятися.
Суд зазначає, що у розумінні підпунктів 8.2.2, 8.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України наявна у контролюючого органу або отримана ним в установленому законодавством порядку інформація щодо платника може бути підставою для призначення фактичної перевірки, у разі якщо вона містить відомості про можливі, проте конкретні порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи, зокрема щодо здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій,  виробництва та обігу підакцизних товарів, а також у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального. При цьому у наказі мають бути посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, а не тільки посилання на норми, що їх регулюють.
Разом з тим, з встановлених у справі та підтверджених її матеріалами обставин вбачається, що наказ про проведення фактичної перевірки не містить зазначення періоду діяльності позивача, який буде перевірятися, зазначення якого є обов`язковим за змістом абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України.
          Відсутність конкретизації періоду господарської діяльності позивача, який буде перевірятися, також створює у позивача відчуття правової невизначеності при здійсненні відповідачем податкового контролю відносно нього. Зазначені обставини зумовлюють висновок про те, що спірний наказ не відповідає положенням ПК України щодо його змісту.
          Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 826/14478/17.
Відповідно до висновку, сформульованого Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2020 року по справі №826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
          Отже, наявність порушення при призначенні та/або проведенні перевірки може бути покладено в підстави позову про скасування податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення, якщо таке було прийнято за результатами перевірки.
          До зазначено висновку, колегія суддів дійшла на підставі висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 18 травня 2018 року у справі № 813/3977/16, від 18 грудня 2018 року у справі № 820/4895/18, від 5 березня 2019 року у справі № 820/4893/18, від 9 вересня 2020 року у справі № 640/21536/19, позаяк при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування такої Верховним Судом, як це передбачено приписами частини п`ятої статті 242 КАС України.
          Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відсутність у наказі підстав для проведення фактичної перевірки тягне за собою неправомірність прийняття відповідачем наказу про проведення перевірки позивача та, як наслідок, незаконність проведеної на його підставі перевірки.
          Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 вересня 2020 року (справа № 520/8836/18) констатував, що податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом (у разі визнання незаконним факту призначення й проведення перевірки), не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
          З урахуванням того, що при оскарженні рішень контролюючого органу, прийнятих за наслідками податкової перевірки, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких рішень, і при цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, колегія суддів вважає, що встановлені судом обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої й були прийняті спірні в цій справі податкові повідомлення рішення, є достатніми для висновку про їх протиправність.
          При цьому суд не повинен надавати оцінку правомірності оспорюваних податкових повідомлень рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.
          Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18 та від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.
          У розрізі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки наказ №883-п від 29.07.2021 року про проведення фактичної перевірки виданий з порушенням вимог ПК України, то фактична перевірка позивача, здійснена на підставі такого наказу, не може вважатись законною, внаслідок чого є протиправними і податкові повідомлення-рішення від 20.08.2021форми "С" №00035550705 та №00035560705.
Підсумовуючи, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 в адміністративній справі №340/796/22 залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав та у випадках, визначених статтею 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повне судове рішення складено 23 вересня 2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва